Čagljevi
Čagljevi ili šakali je naziv za tri vrste iz roda pasa (lat. Canis), malene do srednje veličine, koji nastanjuju Afriku, Aziju i jugoistočnu Europu.
Čagalj | |
---|---|
Zlatni čagalj | |
Sistematika | |
Carstvo: | Animalia |
Koljeno: | Chordata |
Razred: | Mammalia |
Red: | Carnivora |
Porodica: | Canidae |
Rod: | Canis |
Rasprostranjenost | |
![]() | |
Vrste | |
Opis
urediČagljevi popunjavaju sličnu ekološku nišu kao i kojot (nekada zvan američki čagalj) u Sjevernoj Americi; i jedni i drugi su svejedi, mogu loviti životinje malene do srednje veličine, a i poznati su strvinari. Duge noge i pseći zubi su dobro prilagođeni lovu na malene sisavce, ptice i gmazove. Velika stopala i spojene kosti noge omogućavaju im da dulje vrijeme mogu trčati brzinom od 16 km/h. Najaktivniji su u zoru i navečer.
Ponašanje
urediČagljevi obrazuju monogamne parove i brane svoj teritorij od drugih parova. Agresivno ga brane i kasnije označavaju mokraćom ili izmetom. Teritorij može biti dovoljno velik i za mlade tog para, koji još uvijek nisu osnovali svoj teritorij. Ponekada se okupljaju u malene čopore, naprimjer da jedu strvinu, ali obično love sami ili u paru.
Vrste
urediVrsta | Troimeno autorstvo | Opis | Stanište |
---|---|---|---|
Prugasti čagalj Canis adustus |
Sundevall, 1847. | Primarno obitava u šumovitim predjelima što nije običaj drugih čagljeva. Najmanje je agresivan i rijetko se hrani većim sisavcima.[1] | središnja i južna Afrika |
Zlatni čagalj Canis aureus |
Linnaeus, 1758. | Najveći od svih čagljeva i jedina vrsta čaglja koja obitava i izvan Afrike. Genetska istraživanja su dokazala da je rodbinski bliži sivom vuku i kojotu[2][3] | Sjeverna Afrika, Jugoistočna Europa Srednji Istok, zapadna i južna Azija |
Crnoleđi čagalj Canis mesomelas |
Schreber, 1775. | Najmanji od svih čagljeva, a smatra se da je i najdulji živući pripadnik roda pasa (Canis).[4] Najagresivniji je od svih čagljeva, poznato je da napada životinje znatno veće od sebe, a i odnosi unutar čopora znaju biti svadljivi.[5] | Južna Afrika i istočna obala Kenije, Somalije i Etiopije |
Čagalj u Hrvatskoj
urediU Hrvatskoj živi jedna podvrsta zlatnog čaglja, koji je rasprostranjen u južnim primorskim predjelima, osobito na poluotoku Pelješcu, gdje ga se često može vidjeti u ranim jutarnjim satima kako se neometano šeta vinogradima. Ratna zbivanja i učestale eksplozije tijekom Domovinskog rata vjerojatno su nagnale Čagljeve na prijelaz preko rijeka Save i Kupe, te ih se stoga danas sve više susreće i nizinskim predjelima a osobito u Slavoniji.[nedostaje izvor] Ove divlje zvijeri nerijetko rade velike štete poljodjelcima, poglavito u zimskom razdoblju kada dolaze do samih naselja u potrazi za hranom. Ljudi ih često mijenjaju s lisicom, premda joj ne sliče u tolikoj mjeri jer su osjetno veći i sivije su boje slične vuku.
Izvori
uredi- ↑ Side-Striped Jackal (PDF). Canids.org. Inačica izvorne stranice (PDF) arhivirana 20. veljače 2009. Pristupljeno 19. ožujka 2010.
- ↑ Lindblad-Toh et al. 2005. Genome sequence, comparative analysis and haplotype structure of the domestic dog. Nature 438: 803-819.
- ↑ Golden Jackal (PDF). Canids.org. Inačica izvorne stranice (PDF) arhivirana 12. listopada 2007. Pristupljeno 15. kolovoza 2007.
- ↑ Macdonald, David. 1992. The Velvet Claw. str. 256. ISBN 0563208449
- ↑ The behavior guide to African mammals: including hoofed mammals, carnivores, primates by Richard Estes, published by University of California Press, 1992, ISBN 0520080858