Zoe (carica)
Zoe (grč. Ζωή) (Carigrad, o. 978. – Carigrad, 1050.), bizantska carica od 1028. godine, kći bizantskog cara Konstantina VIII. (1025. – 1028.). Ispočetka je vladala sa suvladarima, većinom supružnicima, a od 1042. godine uz trećeg supruga i sestru Teodoru.
Zoe Ζωή | |
---|---|
![]() | |
Carica Zoe | |
bizantska carica | |
Vladavina | 12. studenog 1028. - lipanj 1050. |
Krunidba | 12. lipnja 1042. |
Prethodnik | Mihael V. Kalafat |
Nasljednik | Roman III. Argir |
Supruzi | Roman III. Argir Mihael IV. Paflagonac Konstantin IX. Monomah |
Dinastija | Makedonska dinastija |
Majka | Helena (žena Konstantina VIII.) |
Rođenje | o. 978. |
Smrt | 1050., Carigrad |
Vjera | pravoslavlje |
Životopis
urediKći cara Konstantina VIII. i Helene te sestra Eudokije i Teodore. Budući da car nije imao muških potomaka, odredio je Zoe za svoju nasljednicu i vjenčao ju za senatora Romana Argira, koji je postao njen suvladar nakon careve smrti. Roman III. Argir (1028. – 1034.) je ubrzo umro kao žrtva Zojine urote, a carica je uskoro sklopila novi brak sa svojim mladim ljubavnikom Mihaelom IV. Paflagoncem (1034. – 1041.), no i on je nakon kraće vladavine umro. Vlast je potom ugrabio njegov nećak Mihael V. Kalafat (1041. – 1042.), koji je dao zatočiti caricu, ali ga je narodna pobuna svrgnula s vlasti. Carica Zoe tada je polušala vladati sa svojim mlađim sestrama što se pokazalo neizvedivim zadatkom zbog čestih svađa. Zoe se ponovno vjenčala i na vlast dovela trećeg muža, Konstantina IX. Monomaha, koji ju je i nadživio.[1]
Bilješke
urediLiteratura
uredi- Ostrogorski, Georgije, Povijest Bizanta 324. – 1453., Golden marketing-Tehnička knjiga, Zagreb, 2006. ISBN 953-212-297-4
Vanjske poveznice
urediZoe (carica) Rođ. c. 978. Umr. lipanj 1050.
| ||
Vladarske titule | ||
---|---|---|
prethodnik Konstantin VIII. |
bizantska carica 11. studenoga 1028. – lipanj 1050. Zajedno s Romanom III. (1028.–1034.) Mihaelom IV. (1034.–1041.) Mihaelom V. (1041.–1042.) Teodorom III. (1042.–1050.) Konstantinom IX. (1042.–1050.) |
nasljednik Konstantin IX. Monomah i Teodora III. |