Vanitas
Vanitas (lat. 'taština' ili 'praznina') je motiv u umjetnosti i književnosti, osmišljen kako bi podsjećao na prolaznost života, s kršćanskim tonovima. Motive je moguće naći u mrtvoj prirodi i beletristici. Motivi vanitasa imaju za cilj ukazati na prazninu zemaljskog života, i pozvati na razmišljanje o preostalim vrijednostima, za razliku od carpe diema.
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/4/45/Antonio_de_Pereda_-_Allegory_of_Vanity_-_Google_Art_Project.jpg/280px-Antonio_de_Pereda_-_Allegory_of_Vanity_-_Google_Art_Project.jpg)
Riječ "vanitas" potječe iz Starog zavjeta iz knjige Propovjednik (1:2), koja počinje na latinskom : Vanitas vanitatum omnia vanitas, "Ispraznost nad ispraznošću".[1]
U okvirima umjetnosti vanitas se često simbolizira s lubanjom, kao npr. slika Vanitas Pietera Claeszoona, ali se također može predstaviti i alegorično u obliku nečega što je umrlo ili se privremeno ugasilo, npr. lampa, sat, ili uvenuo cvijet. Danse Macabre je vrsta vanitasa. U beletristici se vanitas predstavlja s više simbola, kao u Shakespeareovom Hamletu, ali također može biti i moralna pouka u priči, kao u romanu Sajam taštine Williama Thackeraya. Robert Schumann je svoje djelo Op. 103, nazvao Vanitas vanitatum. S humorom.
Galerija
uredi-
Nicolas Régnier, Alegorija o prolaznosti
-
Paul Cezanne, Piramida lubanja
-
Pieter Claeszoon, Vanitas, stileben
-
Juan Valdez Leal, Finis gloriae mundi
-
Philippe de Champaigne, Mrtva priroda s lubanjom
Izvori
uredi- ↑ Arhivirana kopija. Inačica izvorne stranice arhivirana 5. studenoga 2014. Pristupljeno 5. studenoga 2014. journal zahtijeva
|journal=
(pomoć)CS1 održavanje: arhivirana kopija u naslovu (link)