Tripartitum
Tripartitum ili Tripartit (lat. Tripartitum opus iuris consuetudinarii inclyti Regni Hungariæ) je pravno djelo protonotara Ugarske kraljevske kurije Stjepana Verböczyja sastavljeno po nalogu Vladislava II.
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/a/a9/Front_page_of_Tripartitum%2C_the_law-book_of_Hungary.jpg/200px-Front_page_of_Tripartitum%2C_the_law-book_of_Hungary.jpg)
Tripartit je plod recepcije rimskog prava u kontekstu običajnog feudalnog prava kakvo je bilo primjenjivano u Ugarskoj i Hrvatskoj: djelo je pisano na latinskom jeziku i uz korištenje latinske/rimske (a ne mađarske!) pravne terminologije.[1]
Ugarski sabor ga je prihvatio 1514. godine kao službeni saborski zbornik i do ukidanja feudalnih odnosa, bio je temeljni pravni zbornik u Ugarskoj i Hrvatskoj.
Verböczyjev se Tripartit sastojao od tri glavna dijela, jedan za osobe, drugi za stvari i treći za postupak, iako se taj raspored nije potpuno poštovao kroz cijeli zbornik. Tripartit ima 152 poglavlja, uključivo i predgovor.
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/f/f9/Tripartitum_1574.jpg/170px-Tripartitum_1574.jpg)
Ivan Pergošić je 1574. preveo Tripartit s latinskoga na hrvatski i dao ga pod pokroviteljstvom Jurja IV. Zrinskog tiskati u Nedelišću pod nazivom "Decretum". Taj je pravni zbornik tako služio u Hrvatskoj kao zakonik do 1848., a u Mađarskoj do 1945. godine.
Do danas, komentari Tripartita su opterećeni kritičkim stavom kojega su o tom kodeksu prava iz 16. stoljeća imali nositelji liberalno - građanskih ideja s kraja 18. i iz 19. stoljeća: nositelji "laissez faire" građanskog svjetonazora iz vremena prvobitne akumulacije kapitala[2] smatrali su glavne postavke pravnog sustava koji je osiguravao socijalnu sigurnost stanovništva i stabilnost društva kroz obiteljske zadruge (jednako među seljacima, kao i među građanima i među plemstvom - čak i najvišim) i odnose socijalne lojalnosti karakteristične za feudalizam - "nazadnima". Čak i kasniji ljevičarski autori - koji feudalizam u Europi nisu mogli gledati u izvornom obliku - uglavnom ne vide u obiteljskim zadrugama i feudalnoj socijalnoj solidarnosti ništa pozitivno, i mahom prepisuju kritike buržujskih autora iz 19. stoljeća - dakle iz jednog iznimno politiziranog razdoblja, u kojem su nositelji liberalne ideologije nastojali ridikulizacijom i demonizacijom ustanova "starog režima" promovirati svoje političke i socijalne ideje, dakle ideje koje današnji autori karakteriziraju kao "individualizam i socijalni darvinizam"[3]
Izvori
uredi- ↑ http://reader.digitale-sammlungen.de/en/fs1/object/display/bsb10142179_00002.html "Tripartitum opus iuris consuetudinarii inclyti Regni Hungariæ", izdanje Beč 1561
- ↑ http://www.socialsciences.manchester.ac.uk/disciplines/politics/research/hmrg/activities/documents/Bonefeld.pdf[neaktivna poveznica] "Primitive Accumulation and Capitalist Accumulation: Economic Categories and Social Constitution" Werner Bonefeld 2007
- ↑ http://reader.digitale-sammlungen.de/en/fs1/object/display/bsb10142179_00002.html "Laissez-Faire Social Darwinism and Individualist Competition in Darwin and Huxley", Richard Weikart, "The European Legacy" 2/1998
Vanjske poveznice
uredi- Decretvm Koterogaie Verbewczi Istvan Popiszal (1574.), manuscriptorium.com