Talijanski zločini tijekom 2. svjetskog rata
Talijanski zločini tijekom 2. svjetskog rata označavaju brojne ratne zločine koje su tijekom Drugog svjetskog rata talijani počinili prema narodima na zaposjednutim područjima.
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/e/ec/Rab_konc1.jpg/250px-Rab_konc1.jpg)
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/9/91/Inmate_children_at_the_Rab_concenctration_camp.jpg/250px-Inmate_children_at_the_Rab_concenctration_camp.jpg)
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/a/a4/Fluminensia-podhum-grobnik-zrtve-spomenik-sime-vulas1.jpg/180px-Fluminensia-podhum-grobnik-zrtve-spomenik-sime-vulas1.jpg)
U cjelokupnoj aktivnosti talijanskih okupatora, zločini ne predstavljaju pojedine slučajeve nego organizirane, ili od strane rukovodstava odobrene zločine.
Preko 1.200 talijanskih časnika i vojnika bili su osumnjičeni da su počinili ratne zločine za koje su prikpuljeni i predani dokumenti nadležnim međunarodnim tijelima. Niti jedan od talijanskih pripadnika vojske i drugih formacija nije doveden do tijela pravosuđa zbog poćinjenih ratnih zločina okupatora u Etiopiji, Libiji, Grčkoj, Hrvatskoj, Sloveniji, Albaniji i istočnoj fronti. Razlog za to je prijelaz Italije na stranu saveznika 1943.
Povjesničar Michael Palumbo je ustvrdio da su talijanski fašisti ubili najmanje milijun ljudi, od toga najviše 300.000 Etiopiji, oko 300.000 u Hrvatskoj i Sloveniji, zatim oko 200.000 u Grčkoj, oko 100.000 u Libiji i oko 100.000 u Albaniji, Francuskoj i Rusiji.
Najveći ratni zločinci među talijanskim visokim dužnosnicima i zapovjednicima bili su su Mario Roatta, Mario Robotti, Umberto Fabri, Carlo Ghe i Alberto Seragli. Roatta je sve do kraja 1942. godine bio zapovjednik II. armije za Sloveniju i Dalmaciju. Svojedobno je poručio vojsci da se ne smiju držati vojne formule "dente per dente" (zub za zub), već one "testa per dente" (glava za zub). Roatta nikada nije osuđen i živio je do 1968. godine.
Talijanski zločini u Hrvatskoj
urediOd 27. srpnja 1942. do 11. rujna 1943. na otoku Rabu postojao je talijanski Koncentracijski logor Kampor. U logoru patilo je oko 15 000 Hrvata, Slovenaca i Židova. Neljudski životni uvjeti, glad, bolesti i nasilje prouzročili su masovno umiranje logoraša. Poslanik NDH u Rimu Ante Nikšić ističe početkom srpnja 1943. da se u talijanskim sabirnim logorima nalazi oko 70 000 Hrvata.[1]
Talijanski zločini u Sloveniji
urediKronologija
uredi(popis nepotpun)
1941.
uredi1942.
uredi12. srpnja 1942. u Podhumu nakon što su partizani ubili talijansku učiteljicu i pobjegli, talijani su ušli rano ujutro u selo Podhum i strijeljali većinom sve muško stanovništvo (koje većinom nije imalo veze s partizanima) njih pristunih 91, spasili su se samo oni koji su tada bili na ranojutarnjoj misi. U talijanske koncentracijske logore odvedeno je oko 800 straca, žena i djece, te je pri tome spaljeno cijelo selo.[2]
Koncentracijski logor Gonars koji je osnovan je 23. veljače 1942. u mjestu Gonars u blizini Palmanove u sjevernoistočnoj Italiji.
1943.
urediSuđenja
urediPovezano članci
urediVanjske poveznice
uredi- Thephora.net Arhivirana inačica izvorne stranice od 4. ožujka 2016. (Wayback Machine)
Literatura
uredi- Conti, Davide (2011) Criminali di guerra Italiani, Odradek Edizioni.
- Effie Pedaliu (2004): Britain and the ‘Hand-Over’ of Italian War Criminals to Yugoslavia, 1945–1948, Journal of Contemporary History, Vol. 39, No. 4, 503-529 (JStor.org preview)
- Di Sante, Costantino (2005) Italiani senza onore: I crimini in Jugoslavia e i processi negati (1941–1951), Ombre Corte, Milano. ( Arhivirana inačica izvorne stranice od 2. listopada 2013. (Wayback Machine))
Izvori
uredi- Giuseppe Piemontese (1946): Twenty-nine months of Italian occupation of the Province of Ljubljana
- Lidia Santarelli: "Muted violence: Italian war crimes in occupied Greece", Journal of Modern Italian Studies, September 2004, vol. 9, no. 3, pp. 280–299(20); Routledge, part of the Taylor & Francis Group [1]
- Effie Pedaliu (2004): Britain and the ‘Hand-Over’ of Italian War Criminals to Yugoslavia, 1945–48, Journal of Contemporary History, Vol. 39, No. 4, 503-529 (JStor.org preview)
- Pietro Brignoli (1973): Santa messa per i miei fucilati, Longanesi & C., Milano, [2] Arhivirana inačica izvorne stranice od 2. veljače 2008. (Wayback Machine)
- H. James Burgwyn (2004): "General Roatta's war against the partisans in Yugoslavia: 1942", Journal of Modern Italian Studies, September vol. 9, no. 3, pp. 314–329(16) [3]
- Gianni Oliva (2006): 'Si ammazza troppo poco'. I crimini di guerra italiani 1940-43. ('There are too few killings'. Italian war crimes 1940-43), Mondadori, ISBN 88-04-55129-1
- Alessandra Kersevan (2003): "Un campo di concentramento fascista. Gonars 1942-1943", Comune di Gonars e Ed. Kappa Vu,
- Alessandra Kersevan (2008): Lager italiani. Pulizia etnica e campi di concentramento fascisti per civili jugoslavi 1941-1943. Editore Nutrimenti,
- Alessandra Kersevan 2008: (Editor) Foibe - Revisionismo di stato e amnesie della repubblica. Kappa Vu. Udine.
- Luca Baldissara, Paolo Pezzino (2004). Crimini e memorie di guerra: violenze contro le popolazioni e politiche del ricordo. ISBN 978-88-8325-135-1
- Italian Crimes In Yugoslavia (Yugoslav Information Office - London 1945)
- Mass internment of civil population under inhuman conditions - Italian concentration camps
- ↑ Bogdan Krizman, NDH između Hitlera i Mussolinija, ČGP Delo, Ljubljana, 1983., str. 588.
- ↑ http://www.os-ffrankovic-ri.skole.hr/upload/os-ffrankovic-ri/images/multistatic/79/File/ratni_zlocini.pdf[neaktivna poveznica]