Rusalka
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/7/72/Disambig.svg/20px-Disambig.svg.png)
Rusalke su ženska bića u slavenskom folkloru, najčešće zloćudna i asocirana s vodama, ali i sa šumama.[1] Istovjetne su francuskim Meluzinama (fr. Melusine) i germanskim nixie. Folkloristi predlažu brojne teorije o nastanku tih bića, od kojih je jedna da potječu iz poganskih slavenskih vjerovanja, u kojima su se možda smatrale dobroćudnim duhovima.[2] Rusalke se nerijetko pojavljuju u suvremenoj popularnoj kulturi, osobito u slavenskim državama, gdje se najčešće prikazuju kao svojevrsne sirene.
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/3/3c/Iwan_Nikolajewitsch_Kramskoj_002.jpg/386px-Iwan_Nikolajewitsch_Kramskoj_002.jpg)
U sjevernoj Rusiji, rusalke se nazivaju i imenima poput vodjanica[3] ili vodjaniha,[4] kupalka, šutovka (hrv. „luda”), loskotuha[3] ili ščekotuha[4] (hrv. „škakljačica”). U ukrajinskom se folkloru nazivaju mavke. Navedena su imena bila učestalija do početka 20. stoljeća, dok je riječ „rusalka” dotad smatrana knjiškim nazivom.[4]
Etimologija
urediNaziv „rusalka” potječe iz riječi „rusalija” (crkvenoslavenski: рѹсалиѩ, staroistočnoslavenski: русалиꙗ, bugarski: русалия, srpski: rusalje/русаље), koja je u slavenske jezike ušla preko bizantskog grčkog rousália (grč. ῥουσάλια) iz latinskog Rosālia, što je označavalo razdoblje blagdana Duhova.[5] Dugotrajne i vjerojatno pretkršćanske tradicije dovele su do toga da se to razdoblje u godini asocira s duhovima (poput ukrajinskih navki i mavki), koji su zatim dobili naziv prema blagdanu.[6][7][8]
Regionalne inačice
urediRusalke su u Ukrajinskoj predaji vezane uz vodu. U Bjelorusiji su, međutim, vezane uz šume i polja. Tipično su prikazivane kao lijepe i gole djevojke, no u nekim su interpretacijama prikazivane kao ružne i dlakave.[9] U predaji Tulske oblasti Rusije rusalke su muškarce škakljale do smrti.[10]
U Poljskoj i Češkoj, vodene su rusalke bile mlade i svijetle kose, dok su šumske rusalke izgledale odraslije i imale crnu kosu; obje su inačice zaprimile zelenu boju kose te bile iskrivljena lica ukoliko ih je netko vidio izbliza.[11] Svoje su žrtve ubijale škakljanjem ili prisilom na ples do točke ludila.[12] U poljskoj je predaji naziv „rusalka” također označavao i druga bića, poput boginki i dziwożoni.[13]
Popularna kultura
urediFolkloristica Natalie Kononenko tvrdi da je dominantna reprezentacija rusalki u suvremenoj popularnoj kulturi ta nalik sireni, no s nogama umjesto ribljeg repa, te da su obilježje zavodnice zaprimile kroz književnu predaju. U prošlosti su, kaže, rusalke bile kompleksniji likovi više nalik duhovima te ih se povezivalo ne samo s vodom, već i s poljima, šumama i planinama, slično vilama.[14]
Izvori
uredi- ↑ Hrvatski jezični portal. hjp.znanje.hr. Pristupljeno 9. veljače 2024.
- ↑ Pomerantseva, Erna V. 1975. Mifologicheskie personazhi v russkom fol'klore [Mitološki likovi ruskog folklora]. str. 78.
- ↑ a b Русалки (купалки, водяницы, лоскотухи) [Rusalki (kupalki, vodyanitsy, loskotukhi)]. Mythological encyclopedia (ruski)
- ↑ a b c Как в русском фольклоре появились русалки? [Kako su rusalke nastale u ruskome folkloru?]. Culture.RF (ruski)
- ↑ Hampson, R. T., Medii Aevi Kalendarium or, Dates, charters, and customs of the Middle Ages, p. 341.
- ↑ Rosalia. Internet Encyclopedia of Ukraine, Canadian Institute of Ukrainian Studies. University of Toronto Press. Pristupljeno 8. rujna 2020.
- ↑ Rusalka. Internet Encyclopedia of Ukraine, Canadian Institute of Ukrainian Studies. University of Toronto Press. Pristupljeno 8. rujna 2020.
- ↑ Мавський (нявський) великдень // Українська мала енциклопедія — Т. 4. Кн. 7: Ле-Ме — Буенос-Айрес, 1950. — С. 882
- ↑ Joanna Hubbs. 22. rujna 1993. Mother Russia: The Feminine Myth in Russian Culture. Indiana University Press. str. 29. ISBN 978-0-253-11578-2. Pristupljeno 12. srpnja 2015.
- ↑ Kolchin, A. 1899. Verovaniia krest'ian Tul'skoi gubernii [Vjerovanja seljaka Tulske oblasti]. p. 35.
- ↑ Gołębiowski, Łukasz. 1831. Gry i zabawy różnych stanów w kraju całym... str. 279–280
- ↑ Encyklopedja Powszechna. Warsaw. 1866. str. 531–532
- ↑ Łowmiański, Henryk. 1986. Religia Słowian i jej upadek, w.VI-XII [Vjerovanje Slavena i njegov pad 6. – 12. st.]. str. 227
- ↑ Kononenko, Natalie. 2007. Slavic Folklore: A Handbook, p. 18-19. Greenwood Press. ISBN 978-0-313-33610-2