Psihoanaliza
(Preusmjereno s Psihoanalitička teorija)
Psihoanaliza je klinička teorija ličnosti koja se usredotočuje na intenzivno proučavanje osobe. Glavni predstavnik psihoanalize je Sigmund Freud, a među ostalima: Carl Gustav Jung, Erich Fromm i Erik Erikson.
Ciljevi psihoanalize
urediFreud je smatrao da pacijenti neće biti prisiljeni na neprilagođena ponašanja kada shvate da se zbog svojih nesvjesnih razloga tako ponašaju i da pacijent, vođen terapeutom, mora sam doći do srži svojih problema.
Glavni ciljevi psihoanalitičkog tretmana jesu intelektualni i emocionalni uvid u primarne uzroke pacijentovih problema, istraživanje implikacija tih uvida i ojačavanje kontrole nad idom i superegom.
Strukture ličnosti
urediFreud je uobličio tri strukture ličnosti od kojih se svaka odnosi na različite aspekte djelovanja ljudi:
- Id – dio ida su čovjekovi instinkti, ali je id izvor energije svih nagona.
- Ego - djeluje na načelu stvarnosti, dok id tjera čovjeka da bude impulzivan, ego to može zaustaviti.
- Superego – predstavlja unutarnju predodžbu moralnih pravila, sadržeći u sebi ideale kojima se teži kao i krivnju, odnosno kaznu koju očekujemo ako prekršimo etičke norme.
Razine svjesnosti
uredi- svjesna razina
- podsvjesna
- nesvjesna
- perceptivna obrana
- subliminalna psihodinamička aktivacija
Vidi još
urediLiteratura
uredi- Marija Fuerst, Psihologija, Zagreb, 1994.
- Randy J. Larsen, David M. Buss, Psihologija ličnosti, Naklada Slap, 2007.
Vanjske poveznice
urediNedovršeni članak Psihoanaliza koji govori o psihologiji treba dopuniti. Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.