Panjevčica
Panjevčica, panjevka, aromatična panjevčica, obična panjevčica, prava panjevčica ili promjenjiva ljuskavica (lat. Kuehneromyces mutabilis) je jestiva gljiva iz porodice strnišnica (Strophariaceae), iz reda listićarki (Agaricales). Rasprostranjena je u Europi, Aziji i Sjevernoj Americi.
Panjevčica | |
---|---|
![]() | |
Sistematika | |
Carstvo: | Gljive |
Koljeno: | Basidiomycota |
Razred: | Agaricomycetes |
Red: | Agaricales |
Porodica: | Strophariaceae |
Rod: | Kuehneromyces |
Vrsta: | K. mutabilis (Schaeff.) Singer & A.H.Sm. (1946.) |
Dvojno ime | |
Kuehneromyces mutabilis | |
Sinonimi | |
| |
Baze podataka | |
Opis
uredi- Klobuk panjevčice je širok od 4 do 9 centimetara, mesnat, konveksan i na kraju porpuno otvoren, u sredini ispupčen, gladak, smeđe boje poput cimeta, u sredini tamniji, što dolazi osobito do izražaja za vrijeme vlažnih dana.
- Listići su gusti, žućkasti, zatim blijedosmeđi.
- Stručak je visok od 3 do 5 centimetara, oko 0,5 cm debeo, pun, poslije šupalj, iste boje kao i klobuk, prema dnu rđastocrnkast i čehavoljuskav s trajnim i ucjepkanim stršećim prstenom.
- Meso je bjelkastosmeđe, miris nenapadan, okus aromatičan po gljivama.
- Spore su žućkaste, jajolike i glatke, 5 – 7 x 4 – 5 μm.
Kemijske reakcije
urediMeso u dodiru s gvajakolovom tinkturom poplavi, dok s kalijevom lužinom trenutačno postaje smeđecrno.
Stanište
urediPanjevčica raste od svibnja do zime busenasto na starim panjevima bukve i vrbe te druge bjelogorice.
Upotrebljivost
urediPanjevčica je jestiva, izvanredno ukusna i aromatična gljiva.[1]
Sličnosti
urediLjudi je zamjenjuju puzom (lat. Armillaria mellea) i jestivom grmačom (lat. Armillaria tabescens), koje se bitno razlikuju po svojim morfološkim značajkama. Često dijeli stanište sa sumporačom (lat. Hypholoma fasciculare) koja ima žutu boju klobuka i maslinastosmeđe do smeđecrne listiće. Sumporačom se ne smije zamijeniti jer je ona otrovna. Panjevčica je jedna od najaromatičnijih gljiva, pa je zbog toga dobra za juhe, umake i miješanje s drugim gljivama. Voli više predjele, pa je mnogo ima u Gorskom kotaru, Sljemenu i Plitvicama.
Slike
uredi
|
Izvori
uredi- ↑ Romano Božac: "Gljive – morfologija, sistematika, toksikologija", Školska knjiga Zagreb, Grafički zavod Hrvatske, 1993.
Vanjske poveznice
urediZajednički poslužitelj ima stranicu o temi Kuehneromyces mutabilis | |
Zajednički poslužitelj ima još gradiva o temi Kuehneromyces mutabilis |