Nacrt:Urbana obnova
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/7/72/Disambig.svg/20px-Disambig.svg.png)
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/0/05/Melbourne_docklands_urban_renewal.jpg/220px-Melbourne_docklands_urban_renewal.jpg)
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/8/8b/Cabrini_Green_Housing_Project.jpg/220px-Cabrini_Green_Housing_Project.jpg)
Urbana obnova (također poznata kao urbana regeneracija u Ujedinjenom Kraljevstvu i urbana obnova u SAD-u) je program ponovne izgradnje zemljišta koji se često koristi za rješavanje urbanog propadanja u gradovima. Urbana obnova uključuje čišćenje oronulih područja središta grada kako bi se očistile sirotinjske četvrti i stvorile prilike za kvalitetnije stanovanje, poslovni i drugi razvoj.
Glavna svrha urbane obnove je obnoviti gospodarsku vitalnost određenog područja privlačenjem vanjskih privatnih i javnih ulaganja te poticanjem poduzetničkog poduzetništva i opstanka. Završava raseljavanjem i destabiliziranjem stanovnika s niskim primanjima i drugih marginaliziranih skupina, što je sporno.
Povijesno podrijetlo
urediModerni pokušaji oživljavanja započeli su u razvijenom svijetu krajem 19. stoljeća i prošli su kroz intenzivnu fazu kasnih 1940-ih pod temom Rekonstrukcije. Ovaj proces je imao veliki utjecaj na mnoge urbane krajolike i odigrao je veliku ulogu u povijesti i demografiji gradova diljem svijeta.
Urbana obnova je proces kojim privatnu imovinu unutar određenih područja obnove kupuju ili ekspropriraju općinske agencije za obnovu, uništavaju i ponovno dodjeljuju odabranim poduzetnicima koji je koriste u druge svrhe.
Koncept urbane obnove pojavio se u Engleskoj kao metoda društvene reforme, kao odgovor na sve pretrpanije i nehigijenske uvjete gradske sirotinje u gradovima koji su se brzo industrijalizirali u 19. stoljeću. Nova agenda bila je progresivna doktrina, koja je pretpostavljala da će bolji uvjeti stanovanja moralno i ekonomski reformirati svoje stanovnike. Drugi stil reforme - koji je nametnula država iz razloga estetike i učinkovitosti - vjerojatno je započeo 1853., kada je Napoleon III angažirao baruna Haussmanna da obnovi Pariz.
U 20. i 21. stoljeću politike urbane regeneracije često su završavale s jednim (ili više) od tri cilja. Gospodarski preporod, društveni/kulturni preporod ili ekološki preporod. Mnogi gradovi kombinirali su revitalizaciju središnje poslovne četvrti i rezidencijalnu gentrifikaciju s ranim programima urbane obnove. Cilj urbane obnove razvio se u politiku manje štete i više obnove i ulaganja, i sada je sastavni dio mnogih lokalnih vlasti, često u kombinaciji s poticajima za mala i velika poduzeća. Cilj je:Rješavanje prepreka gospodarskom rastu
- smanjiti nezaposlenost
- Povećana atraktivnost za lokalno stanovništvo i investitore
- Povećati zadovoljstvo stanovnika svojim mjestom stanovanja
- Stvaranje mogućnosti za siromašne zajednice
- Otključavanje potencijala siromašnih područja
Sami proces urbanizacije i obnove najčešće se dešava u ruralnim regijama, naziva se obnova sela, iako u praksi možda nije potpuno istinito.
U nekim slučajevima, urbana regeneracija može imati rezultat širenja grada kada gradska infrastruktura počne uključivati autoceste i brze ceste . [1]
Polemika
urediUrbana je boniva program koji je razlog tema i rasprava te je tako i kontroverzan. Njezini zagovornici su taj program prepoznali kao vrstu ekonomskog motora i mehanizma reforme dok su kritičari s druge strane prepoznali kao mehanizam kontrole. [2] Kontroverza često uključuje korištenje eminentne domene, rušenje povijesnih građevina i izravno raseljavanje uzrokovano čišćenjem slamova. Loše zamišljeni dizajni mogu dovesti do uništenja funkcionalnih susjedstava i stvaranja novih koji su manje poželjni. Područja se često krče kako bi se izgradile autoceste, što dovodi do zagađenja i teškog prometa vozila u okolnim četvrtima, ili se zamjenjuju eksperimentalnim novim obrascima razvoja koji se pokažu nepoželjnim ili ekonomski neodrživim.
U samom konceptu korištenja eminentne adrese kao neke pravne metode za mogučnost preuzimanja priatnog vlasništva za razvoj koji je pokrenuo grad, slučaj Kelo je stvarni primjer otpora protiv takve uporabe. Vrhovni je sud Sjedinjenih država potvrdio otimanje s 5 na 4 glasa međutimništa nije izgrađeno na oduzetim posjedima. U mnogim američkim gradovima, a posebno onima u Rust Beltu, golema područja proizvodnih zgrada su srušena kako bi se omogućio spekulativni budući razvoj koji se u konačnici nikada nije ostvario. Syracuse, Cincinnati i slapovi Niagare, među mnogim drugima, očistili su cijele četvrti prema planovima urbane obnove samo da bi očišćena područja završila kao površinska parkirališta, rijetka industrijska namjena i prazno zemljište. [3] [4]
Urbana obnova u različitim zemljama i regijama
urediPoznat primjer projekra urbane obnove je upravo u Argentini, Buenos Airesu. U Buenos Airesu u Argentini. Argentinska vlada je u 1990-ima odlučila izgraditi novu stambenu i trgovačku četvrt koja će zamijeniti staru gradsku luku i dokove. Više od 50 nebodera izgrađeno je u posljednjih 20 godina. Puerto Madero je sada najskuplja i najekskluzivnija četvrt Buenos Airesa.
Brazil
urediU Rio de Janeiru, Porto Maravilha je veliki projekt revitalizacije urbane obale koji pokriva pet milijuna četvornih metara u središtu grada. Projekt ima za cilj preurediti lučko područje, povećati atraktivnost središta grada u cjelini i povećati konkurentnost grada u globalnom gospodarstvu . Urbana obnova uključuje 700km javnih mreža za vodoopskrbu, kanalizaciju, odvodnju, električnu energiju, plin i telekomunikacije; 5km tunela; 70km cesta; 650km 2 nogostupa; 17km biciklističke staze; 15.000 stabala; i 3 postrojenja za sanitarnu obradu.
Hong Kong
urediGlavni prioritet na dnevnom redu vlade u Hong Kongu oduvijek je bilo rješavanje propusta zemljišta. S brojnim strategijama za povećanje ponude zemljišta. Jedna od trenutačnih inicijativa, navedena u Izvršnom obraćanju o politici za 2022., je konsolidacija imovinskih interesa i ubrzavanje urbane obnove. [5]
Izrael
urediZbog velikog broja betonskih stambenih zgrada u gradovima koje ne zadovoljavaju moderne izraelske sigurnosne standarde Izrael naknadno prolazi kroz teške projekte urbane obnove i imaju ono što se naširoko smatra siromašnim i neprivlačnim izgledom. U nekim svojim prvim desetljećima, Izrael je izgradio veliki broj stambenih zgrada takvog oblika. Poznati u Izraelu kao zgrade vlakova (בנייני רכבת, binyanei rakevet ). Služile su kao smještaj za veliki broj izbjeglica iz Europe i svijeta. Kkao su se vremena mijenjala tako su se mijenjali i arhitektonski stilovi Izraela. Osim toga, te zgrade ne zadovoljavaju suvremene sigurnosne propise: izraelski zakon od 1980. godine zahtijeva da sve nove zgrade budu otporne na potres, a od 1991. da budu izgrađene sa skloništima od bombi. Postoje dva glavna programa urbane obnove: program evakuiraj i gradi i TAMA 38. Program za evakuaciju i izgradnju, pokrenut 1998., omogućuje graditeljima da sruše starije komplekse zgrada i zamijene ih većim i modernijim zgradama, dok TAMA 38 omogućuje graditeljima opsežno preuređenje zgrada, njihovo ojačavanje od potresa, dodavanje sigurnosnih soba, preuređenje zgrade izgled, te dogradnja novih stanova. U oba projekta, građani su privremeno evakuirani za vrijeme trajanja radova, a investitor plaća njihov alternativni smještaj. U oba programa, programeri dodaju više stanova kako bi ih prodali dodatnim stanarima i ostvarili ukupni prihod. [6] [7] [8]
Italija
urediItalija donosi koncept urbne regeneracije koje je obilježavalo klasičnu značajku oporavka, "ponovne uporabe", a također i "ponovnog razvoja". Nije prošlo puno vremena otkako se značenje promijenilo, ili se počelo mijenjati, prema anglosaksonskom modelu uzimajući u obzir ideju djelovanja koje "determinira povećanje ekonomskih, kulturnih, društvenih vrijednosti u postojećem urbanom ili teritorijalnom prostoru. kontekst." [9]
Ovdje se može spoemuti zakon iz 2008. godine iz Regije Puglia. pod nazivom Norme za urbanu regeneraciju koji kaže: "Ovim zakonom Regija Puglia promiče regeneraciju dijelova gradova i urbanih sustava u skladu s općinskim i međuopćinskim strategijama kako bi se poboljšala urbana, društveno-ekonomski, ekološki i kulturni uvjeti ljudskih naselja " [neaktivna poveznica] .
Koncept sličan ovome donijela je i regija Lobardija preko zakona iz 2019. godine pod nazivom „Pojednostavljenje i poticajne mjere za urbanu i teritorijalnu obnovu, kao i za obnovu postojeće graditeljske baštine. Izmjene i dopune regionalnog zakona od 11. ožujka 2005., br. 12 (Zakon za vladu teritorija) i drugi regionalni zakoni " Legge Regione Lombardia 18/2019.
Zakon ovakvog tipa može odrediti urbanu obnovu po skupu intervencija i društvenih inicijativa koje mogu uključivati zamjenu, ponovnu uporabu, ponovni razvoj izgrađenog okoliša i reorganizaciju urbanog krajolika putem oporavka degradiranih, nedovoljno iskorištenih ili napuštenih područja, kao i kroz stvaranje i upravljanje infrastrukturom, zelenim površinama i uslugama s horizontom prema održivosti te ekološkoj i društvenoj otpornosti, tehnološkim inovacijama i povećanju bioraznolikosti” (čl. 2. LR18/2019).
Identičan zakon ovome počinje uvoditi nagrade koje su osigurali pobjendici za one koji grade u neke društvene svrhe. Također, te su nagrade bile osigurane za one koji su provodili pojedine modele provedbe.Ovdje se može uzeti kao primjer mijenjanja veličine objekta kad god se "primjene integrirani sigurnosni sustavi i procesi upravljanja rizikom na gradilištu, metode koje se temelje na sljedivosti i kontrolnim aktivnostima, s posebnim osvrtom na kretanje tla i sljedivost otpada, temeljene na naprednim tehnologijama", povećanje indeksa izgrađenosti priznaje se u članak 3 te se nagrade također dodjeljuju kada se implementiraju tehnologije kao što su geolokacija, videonadzor i perimetarska zaštita kako bi se spriječio "rizik od kriminala tijekom svih faza gradilišta" La legalità per la rigenerazione urbana: analiza zakona .
Za vrijeme kolonijalnog razdoblja u francuskoj cijeli grad Marrakesh, grad unutar obrambenih zidina, bio je sravnjen i ponovno izgrađen, osim očuvanja džamija, medresa i pogrebnih spomenika. Među sačuvanim medresama nalaze se zgrade podignute kao karavan-saraji. [10]
Singapur
urediSama regeneracija i njezina povijest grada Singapura može se spominjati do doba koje je obilježilo Drugi svjetski rat. Međutim, prije samog rata ovakvo je stambeno je okruženje Singapura već predstavljalo problem. Napetost i infrastrukture i stambenih uvjeta pogoršana je naglim povećanjem broja singapurskog stanovništva 1930-ih. Kao posljedica rata i izostanka gospodarskog razvoja, između 1940-ih i 1950-ih nastavilo se događati prethodno zlo stambenih uvjeta. Čak 240.000 skvotera bilo je smješteno u Singapuru tijekom 1950-ih. Uzrokovano je kretanjem migranata, posebice s poluotočne Malezije i baby boomom. [11] Sredinom 1959. godine, prenapučene sirotinjske četvrti bile su naseljene velikim brojem skvotera, dok tim područjima nije bilo uslužnih objekata kao što je sanitarni čvor. [12]
Kada je nastala Republika Singapur, urbana se obnova uključila u dio nacionalne politike pobiljšanja koja se smjesta uvela i prilagodina. Njezin primarni plan + napravio se 1958. godine koji je bio zamišljen kao rješenje za nestanak problema u gradu. Problem toga ležao je u činjenici da je nedostajalo urbanističkih stručnjaka uzrokovanih nedostatkom stručnog kadra, kritike su stigle od strane mnogih urbanističkih praktičara. Vlada je zatražila od stručnog tima koji su tada preporučili Ujedinjeni narodi, da se pozabavi pitanjima urbane obnove i planom preuređenja 1961. godine. Na temelju izvješća o pomoći UN-a, vlada je krajem 1964. pokrenula dva pilot projekta. Ta preuređenja dovela su do uspjeha urbane obnove Singapura jer je vlada mogla osigurati dovoljnu količinu javnih stambenih i poslovnih područja. [11]
Prilikom uspostavljanja programa urbane regeneracije, vlada je PAP-a naišla na pojedine prepreke. Te su poteškoće bile usmjerene iz smjera ljudi koji su se protivili te koji su živjeli u sirotinjskim četvrtima i skvoterima. Singapurske novine su izvijestile da ti ljudi nisu bili voljni biti zamijenjeni. To je postao glavni problem planova obnove iz 1960-ih. [13] Pristupačna vrijednost zemljišta također je postala jedan od njegovih razloga. Drugi je problem bio taj što je vlada morala kupiti privatno zemljište u vlasništvu srednjeg i višeg društva kako bi ga oslobodila i iskoristila za ponovni razvoj. [11]
Južna Koreja
urediKontinentalna Kina
urediJednu od najefikasnijih urbanih obnova te jedan od najvećih promjena urbanoe regeneracije dosegla je Kina. Nezin ogroman razvoj i regeneriranje nekretnina uspjelo je rezultirati gospodarskom revitalizacijom i obnovom. Štoviše, za vrijeme takvog raspadanja i čišćenja lokaliteta koji se raspadao, građevine su doživjele raspad u raznim razinama. U ovakvoj su industriji stručnjaci počeli koristiti metodu rekonstrukcije starog dijela grada kako bi na taj način mogli opisati sve promijene napravljene u urbanom području koje propada. Nakon što su proveli više istraživanja o urbanoj obnovi u smislu međunarodnih trendova i domaćeg razvoja, praktičari u industriji postigli su konsenzus oko korištenja "urbane obnove" za opisivanje svih promjena učinjenih na području starog grada. S brzim tempom razvoja urbanizacije u Kini, stopa urbanizacije dosegla je točku infleksije Northamove krivulje . Razvoj grada nije se odnosio na urbano širenje i razvoj nekretnina u velikim razmjerima. Kina je poboljšala svoju strategiju urbanog razvoja korištenjem planiranja inventara osim inkrementalnog planiranja. Kinezi su agresivno promovirali urbanizaciju kao nacionalnu politiku. Ali zbog promjene u odnosu na koncept urbane obnove u smislu njegove prezentacije iz fizičke dimenzije, Kina sada promiče "popravke" malih razmjera za poboljšanje urbanog okoliša na održiviji i razumniji način. Na 15. Radnoj konferenciji središnjeg grada Kine iznesena je politika "urbanog popravka i ekološke obnove ". Odmah nakon toga, čini se da novi modeli urbane obnove, poput mikroobnove Guangzhoua i mikroobnove Šangaja, predvode trend nove ere programa urbane obnove u Kini.
Kže se da je Planiranje inherentno političko ali urbani razvoj Kine se u proteklih par desetljeća uspjelo približiti situaciji u kakvim se nalaze Zapadne zemlje. Što se tiče sličnosti s američkim programima urbane obnove, obje su zemlje smatrale starije četvrti zastarjelima i pokvarenima, poticale lokalne vlasti da surađuju s lokalnim razvojnim interesima za preuređenje središta grada, nisu uspjele pružiti dovoljnu podršku i brigu za stanovnike očišćenih područja, koji često bili su stanovnici s niskim prihodima i gradili su mnogo autocesta kako bi dosegli veliko urbano širenje. [14]
U Tajvan, gradu Taipei-u nalazi se posebna četvrt koja je čisti dobar primjer projekta urbane regeneracije. Povijesni razvoj tog grada započeo je davne 1967. godine. Tada gradska uprava ovog grada donosi prijedlog za uređenje i preuređenje područja koje se nalazi istočno od same Memorijalne zgrade/dvorane pod nazivom Sun Yat Sen. Cilj ove regeneracije bio je postaviti sekundarni komercijalni centar daleko od napučenijeg starog gradskog središta ( stanica Taipei, područje Ximending) . Nadalo se da će obnova povećati prosperitet istočnog okruga i pogodnost urbanog života za postojeće stanovnike. Svrha centra bila je proširiti poslovna ulaganja u tom području i privući međunarodne financijske usluge i tehnološke tvrtke. Također je planirana stambena izgradnja izgradnjom potpuno nove zajednice. Projektno područje Xinyi jedino je komercijalno razvojno područje u Taipeiju s potpuno planiranim uličnim i urbanim dizajnom. Osim što privlači korporacije, također ima i velike maloprodajne prostore, robne kuće i trgovačke centre. Posebna četvrt Xinyi sada je glavna središnja poslovna četvrt Taipeija. [15]
Ujedinjeno Kraljevstvo
urediU četvrtima grada Londona mogu se od 1850-ih godina nadalje primjetiti neki ne tako dobri uvjeti gradske sirotinje u sirotinjskim četvrtima Londona počeli su privlačiti pozornost društvenih reformatora i filantropa, koji su započeli pokret za socijalno stanovanje. Prvo mjesto koje je bilo na meti bila je zloglasna sirotinjska četvrt zvana Devil's Acre u blizini Westminstera . Ovaj novi pokret većinom su financirali George Peabody i Peabody Trust i imao je trajan utjecaj na urbani karakter grada Westminstera. [16]
Pročišćavanje četvrti koje su bile siromašnije započelo je od zgrada Rochester, koja se nalazi na uglu ulica Old Pye i Perkin's Rent, za čiji je opstanak i postanak zaslužan 1862.trgovac William Gibbs. Ti su lokaliteti primjeri jednoh od najvječitijih stambenih objekata koje su fikantropskog tipa a da se nalaze u Londonu. Zgrade Rochester prodane su Peabody Trustu 1877. i kasnije su postale poznate kao blokovi A do D imanja Old Perkin's Rents. Angela Burdett-Coutts, prva barunica Burdett-Coutts financirala je eksperimentalno socijalno stambeno naselje, među prvima te vrste, na uglu Columbia Roada i Old Pye Streeta (sada srušenog). [16] Godine 1869. Peabody Trust izgradio je jedno od svojih prvih stambenih naselja u Brewer's Greenu, između Victoria Streeta i St. James's Parka . Ono što je ostalo od Devil's Acre s druge strane Victoria Streeta je očišćeno i nakon Cross Acta iz 1875. izgrađena su daljnja Peabody imanja. [17]
Na uglu ulice Old Pey Street i Abbey Orchard street, 1882. godine, Peabody Trust je izgradio imanje Abbey Orchard. Kao i svi ostali, ovo je imanje nastalo prema nact+rtu i konceptu tlocrta. Blokovi su bili sagrađeni oko dvorišta te su na taj način uspjeli stvoriti efekt polu-privatnog prostora unutar imanja koji funkcionira kao rekreacijsko područje. Dvorišta su trebala napraviti atmosferu zajednice, a stambeni blokovi dizajnirani su tako da dopuštaju sunčevu svjetlost u dvorišta. Stambeni blokovi izgrađeni su korištenjem visokokvalitetne šindre i uključivali su arhitektonske karakteristike kao što su natpisi, ostakljenje, oprema i elementi. Imanja izgrađena na tom području u to vrijeme smatrana su uzornim stanovima i uključivala su zajedničku praonicu rublja i sanitarne čvorove, inovativne u to vrijeme, te kamine u nekim spavaćim sobama. Dizajn je kasnije ponovljen u brojnim drugim stambenim naseljima u Londonu. [16]
Zakonom o javnom zdravstvu koje je doneseno 1875. godine došlo je do prve Državne intervencije, naravno kroz parlament. Zakon je bio usmjeren točno na borbu protiv prljavih urbanih životnih uvjeta koji su bili uzrok izbijanja bolesti. Zahtijevalo je da sve nove stambene izgradnje uključuju tekuću vodu i unutarnji odvodni sustav, a također je zabranjivalo građevinskim poduzetnicima izgradnju loših stambenih objekata.
Samo pročiščavanje slamova započeto je 1891. godine te se proširilo i zahvatilo 730 kuća gdje je živjelo preko 5000 ljudi. Arhitekti LCC usojeli su projektirati 21 zgradu a Rowland Plubme su usojeli već dva od 23 bloka koji su sadržavali između 10 i 85 zgrada. Ovdje se govorilo o ukupno 1069 stanova, uglavnom dvosobnih i trosobnih, za smještaj 5524 osobe. Okružno vijeće Londona osnovalo se 1889. kao općinska vlast u okrugu London, a 1890. Old Nichol u East Endu Londona proglašen je siromašnijom četvrti i Vijeće je odobrilo njegovo čišćenje i ponovnu izgradnju područja od nekih 15 hektara (6.1 ha), uključujući imanja Nichol i Snow, te mali dio na Shoreditch strani Boundary Street, formalno Cock Lane. Projekt je pozdravljen kao postavljanje "novih estetskih standarda za stanovanje radničke klase" i uključivao je novu praonicu, 188 trgovina i 77 radionica. Sačuvane su crkve i škole. Izgradnja projekta započela je 1893., a otvorio ju je princ od Walesa 1900. [18] Druge takve sheme u 1880-ima, gdje su novoočišćena mjesta prodane developerima, uključivale su Whitechapel, Wild Street, Whitecross Street i Clerkenwell . [19]
Momentalno se u Londonu donosi s+dva glavna projekta urbane obone a to su Elephant Park [20] u Elephant and Castle [21] i u Stratfordu . [21] Oba radi Lendlease, multinacionalna tvrtka koja se usredotočuje na preuređenje zapuštenih gradskih područja. [21]
Međuratno razdoblje
urediTijekom stambenog zbrinjavanja i regeneracije koja se desila nakon rata, Izvješće Odbora Tudora Waltersa iz 1917. o u Ujedinjenom Kraljevstvu naručilo je Parlament kao odgovor na šokantan nedostatak među mnogim novacima tijekom rata; to se pripisivalo lošim životnim uvjetima, što je uvjerenje sažeto u stambenom plakatu iz razdoblja "ne možete očekivati da ćete A1 populaciju izvući iz C3 domova".
Domovi za heroje bile su rezultat programa vlade koje je došlo do tog zaključka zbog preporuke izvješća, koje zajedno s kroničnim nedostatkom stambenog prostora nakon Prvog svjetskog rata. Christopher Addison, ministar za stambena pitanja u to vrijeme bio je odgovoran za izradu nacrta stambenog, urbanističkog planiranja itd. Zakon iz 1919. koji je uveo novi koncept sudjelovanja države u izgradnji novih kuća. [22] To je označilo početak duge tradicije stanovanja u državnom vlasništvu 20. stoljeća, koja će se mnogo kasnije razviti u općinska naselja . [23]
Kada je započela Velika Depresija započela je i velika izgradnja kuća pa tako su i državni izdaci postali korišteni za izvlačenje pojedinih zemalja iz siromaštva. Ovdje se može spomenuti zakon pod nazivom "Zakon o stambenom zbrinjavanju" koji je donesen 1930. godine koji s+je dao za pravo lokalnom vijeću ovlast koja je dozvolila devastaciju i rušenje imovine neprikladne za stanovanje ili koja je predstavljala opasnost po zdravlju i obvezao ih je da presele one ljude koji su preseljeni zbog velikih programa čišćenja siromašnih naselja. Najveće promjene doživjeli su gradovi s velikim udjelom viktorijanskog terasastog stanovanja – stanovanja koje se više nije smatralo dostatnim standardom za moderne životne zahtjeve. Više od 5 000 domova (25 000 stanovnika) u gradu Bristolu 1933. godine označeno je kao područja za obnovu i predviđeno za rušenje. Iako su uloženi napori da se žrtve rušenja smjeste na istom području kao i prije, u praksi je to bilo preteško za potpunu provedbu i mnogi su ljudi premješteni u druga područja, čak iu druge gradove. U nastojanju da se smjeste najsiromašniji ljudi pogođeni pregradnjom, najamnina za stan postavljena je na umjetno nisku razinu, iako je i ta politika postigla mješovit uspjeh. [24]
U pravgu, Četvrt Josefov ili Stara židovska četvrtje sravnjena s zemljom i ponovno izgrađena u pokušaju urbane obnove između 1890. i 1913. godine.
Programi drugačijeg tipa, primjericekao što je onaj u Castlefordu u Ujedinjenom Kraljevstvu pod nazivom The Castleford Project [25] pokušava uspostaviti odnos i proces urbane regeneracije koja će svom lokalnom stanovništvu omogućiti veću kontrolu i vlasništvo nad smjerom njihove zajednice i načinom na koji prevladava neuspjeh tržišta. Ovo podržava važne teme u današnjoj urbanoj obnovi, kao što su sudjelovanje, održivost i povjerenje – i vlada koja djeluje kao zagovornik i 'omogućivač', a ne instrument zapovijedanja i kontrole.
Ono što se za je da je za vrijeme devedesetih godina koncept obnove vođene kulturom dobio je maha. Neki od primjera koji povrđuju ovu kontataciju su Temple Bar u Dublinu u kojem je je turizam privukao boemsku kulturnu četvrt, Barcelonu gdje su Olimpijske igre 1992. pružile katalizator za poboljšanja infrastrukture i ponovni razvoj obalnog područja i Bilbao gdje je izgradnja novog muzeja umjetnosti bio je središte nove poslovne četvrti oko napuštenog gradskog pristaništa. Pristup je postao vrlo popularan u Ujedinjenom Kraljevstvu zbog dostupnosti financiranja lutrije za kapitalne projekte i živahnosti kulturnog i kreativnog sektora. Međutim, dolazak Tate Moderna u londonsku četvrt Southwark može se najavljivati kao katalizator gospodarskog oživljavanja okolnog susjedstva.
Oono što se desilo u Južnoafričkoj Republici koja je postaaparthejdska je činjenica da su se pojavili neki veliki društveni pokreti kao što su Kampanja protiv iseljenja u Western Capeu i baza Mjondolo u Abahlaliju kako bi se suprotstavili programima 'urbane obnove' koji su prisilno preseljavali siromašne iz gradova.
Ovakvu politiku koja se odnosi na urbanu regeneraciju, čiji je primarni cilj često osloniti se na dominantnost države u realizmu odmicanja karaktera te infrastrukture jetgri starog dijela grada, s onom koju prohtjevaju neki postojeći tržišni sastavnici, treba dalje ispitati. Profesor Kenneth Paul Tan s Nacionalnog sveučilišta u Singapuru kaže: "Samopredodžba Singapura da je postigao uspjeh usprkos svim izgledima stavlja ogroman pritisak na vladu i građane da održe i premaše taj uspjeh. Težnja za napretkom i razvojem uništava mnoge stvari na svom putu, često neselektivno, ponekad i nesvjesno. Kako bi se psihički nosili s takvim gubicima, singapurska kultura udobnosti i obilja postignuta je samosvladavanjem represivnih tehnika. Želeći ekonomski napredak, uzlaznu mobilnost, bogate i prikladne stilove života i grad 'svjetske klase'."
Stanovnici Singapura morali su zaboraviti i potisnuti taj osjećaj za gubitak za mjesto i zajednicu, obiteljskih veza, strasti i suosjećanja, azijskih običaja i vrijednosti, otvorenosti prema ostatku svijeta, pa čak i discipline, napornog rada i štednje povezane s ranijim kapitalističko industrijskim stavoviima, ali nikakvi represivni napori ne mogu biti potpuni, dosljedni i potpuno uspješni, čak ni u dominantnoj hegemoniji. Stoga je 'sada' uvijek složen i razlomljen svijet disjunktivnih vrijednosti, stavova i ideala. Nadnaravni upadi prikazani u ovih pet filmova trebali bi nam reći nešto o nemogućnosti koherentnog svijeta ideologije i iskustva.” [26]
Ujedinjene države
uredi1900. do 1950. godine
urediNeposredno prije početka politike urbanizacije i regeneracije pedesetih godina, gradovi su se u Americi revitalizirali putem velikih projekata a dokaz tome je izgradnja Central Parka u New Yorku i Plana za Chicago iz 1909. Daniela Burnhama. Slično tome, napori Jacoba Riisa u zagovaranju poboljšanih životnih uvjeta u degradiranim područjima New Yorka u kasnom 19. stoljeću također su bili formativni. Ponovna izgradnja velikih dijelova New Yorka i države New York od strane Roberta Mosesa između 1930-ih i 1970-ih bila je značajan i istaknuti primjer urbane obnove. Mojsije je upravljao izgradnjom novih mostova, autocesta, stambenih projekata i javnih parkova .
Ostatak gradova i drugi gradovi po cijeloj AAmerici su stvarati počeli posebne programe obnove u tridesetim i četrdesetim godinama dvadesetog stoljeća. Ti rani projekti općenito su bili usmjereni ka čišćenju sirotinjskih naselja i provodile su ih lokalne javne stambene vlasti, koje su bile odgovorne i za čišćenje sirotinjskih četvrti i za izgradnju novih pristupačnih stanova. Vijeće za gradsko planiranje i stanovanje (CHPC) osnovano 1937. ono je imalo veliku ulogu u obnovi urbanih slamova, a njihova je primarna misija bila eliminacija loših stambenih uvjeta, stvaranje manje napučenih i čišćih javnih stanova. [27]
Zakonom pod nazivom Zakon o prilagodbi vojnika, Gl Bill je 1944., svim vojnicima i veteranima obečao hipoteke Administracije veterana (VA) pod povoljnim uvjetima, što je potaknulo suburbanizaciju nakon završetka Drugog svjetskog rata, poput mjesta poput Levittowna, New Yorka, Warrena, Michigana i Dolina San Fernando u Los Angelesu u nekoliko je godina pretvorena iz poljoprivrednog zemljišta u gradove koje su okupirali deseci tisuća obitelji. Međutim, GI Bill je prvenstveno bio koristan za bijele veterane u odnosu na crne, tako da je u središnjim gradovima gdje su crni veterani pokušali iskoristiti beneficije GI zakona za pronalaženje stambenog prostora i/ili poslova, bilo mnogo teže. [27]
Zakonom o stambenom zbrinjavanju iz 1949., također poznat kao Taft-Ellender-Wagnerov zakon, osiguralo se broj federalnih zajmova gradu kao pomoć za stjecanje i pročišćavanje siromašnijih četvrti koje će biti prodane privatnim poduzetnicima za ponovnu regeneraciju u skladu s planom koji je pripremio grad (obično s novim stambenim objektima ) i bespovratna sredstva za pokrivanje dvije trećine dijela gradskih troškova koji premašuju prodajne cijene primljene od investitora, kao i osiguravanje milijuna dolara za izgradnju javnih stambenih objekata diljem zemlje. [27] Izraz koji se tada koristio bio je "urbana obnova". "Urbana obnova" bila je fraza popularizirana donošenjem Zakona o stambenom zbrinjavanju iz 1954. godine, koji je te projekte učinio primamljivijima za programere, između ostalog, davanjem hipoteka uz potporu Savezne stambene uprave (FHA).
Pojam "urbana obnova" nije primjenjena u SAD-u sve dok Zakon o stanovanju nije ponovo promijenjen1954. godine. To je također bila godina u kojoj je Vrhovni sud SAD-a potvrdio opću valjanost statuta urbane obnove u značajnom slučaju, Berman v. Parker . [28]
Zbog velikog utjecaja multumilijunaša RK Mellona, gradPittsburgh je postao prvi veliki grad koji je u svibnju pedesetih godina dvadesetog stoljeća. pokrenuo program moderne urbane regeneracije. Od tada je grad u svijetu postao poznat kao najprljavijih i ekonomski najdepresivnijih gradova te se činio sasvim zrelim za urbanu regeneraciju. Poveći dio gradskog središta bilo je srušeno te se pretvorilo u parkove, poslovne zgrade i sportsku arenu i preimenovan u Zlatni trokut, što je općenito prepoznato kao veliki uspjeh. Druge četvrti su također bile podlegnute urbanoj obnovi, ali s mješovitim rezultatima. Neka su se područja poboljšala, dok su druga područja, poput East Libertyja i Hill Districta, pala nakon ambicioznih projekata koji su promijenili prometne obrasce, blokirali ulice za promet vozilima, izolirali ili podijelili četvrti autocestama i uklonili velik broj etničkih i manjinskih stanovnika. [29] [30] Uništeno je cijelo susjedstvo (zamijenjeno Civic Arenom ), raselivši 8000 stanovnika (od kojih su većina bili siromašni i crnci). [31]
Šezdesetih godina dvadesetog stoljeća, romanopisac James Baldwin jeslavno nazvao Urbanu obnovu "Uklanjanje crnaca" Zbog samog načina na koje je ciljao na najnepovoljniji dio američkog stanovništva, . [32] [33]
Grad Detroit je početkom pa sve do sredine 20. stoljeća postao glavno područje za urbane uređivače. S obzirom na to da je večina grada bila dostupna kroz stare raspadnute zgrade. Napori CHPC-a i FHA-a da obnove Detroit prouzročili su ogromne količine raseljavanja crnaca zbog izgradnje autocesta i zračnih luka izravno kroz crnačke četvrti poput 8-mile i Paradise Valley . Crne obitelji izbačene su iz svojih domova i nisu im pružene usluge preseljenja. "Slamovi" koji su se čistili ili za koje se tražila ponovna izgradnja uglavnom su bili crnačka naselja. [27]
Federal-Aid Highway Act Godine 1956., dao je državnoj i saveznoj vladi potpunu kontrolu nad novim autocestama, a često su bile usmjerene izravno kroz živahne urbane četvrti izolirajući ili uništavajući mnoge, budući da je fokus programa bio dovođenje prometa unutra i iz njega središnje jezgre gradova što je moguće brže, a devet od svakih deset potrošenih dolara dolazilo je od savezne vlade. To je rezultiralo ozbiljnom degradacijom poreznih baza u mnogim gradovima, izoliranim cijelim četvrtima, [34] i značilo da su postojeće komercijalne četvrti zaobiđene od strane većine dnevnih putnika . [35] Segregacija se nastavila povećavati kako su se zajednice raseljavale. Crne obitelji čiji su domovi i susjedstva uništeni morale su pronaći mogućnosti stanovanja dublje u središtu grada jer su bijelci tada mogli koristiti te autoceste da se šire sve dalje i dalje u predgrađa, ali nastavljaju to raditi u gradu. [27]
Jedan od najstarijih gradova, Boston doživljava to da trećina starog grada postaje ruševinom u koji uključuju i povijesni West End, sve u svrhu kako bi se napravilo mjesta za novu autocestu, nebodere s niskim i umjerenim primanjima koje su s vremenom postale luksuzno stanovanje, te nove državne i poslovne zgrade. Mnogi su stanovnici i urbanisti ovo su vidjeli kao tragediju, a jedan od središnjih dijelova obnove - Vladin centar - još uvijek se smatra primjerom ekscesa urbane obnove.
Reakcija protiv urbane obnove
urediGodine 1961. objavila se jedna od prvih kritika koje su bile snažne na temu suvremene urbane obnove velikih razmjera. Tu kritiku objavila je Jane Jacobs Jane čija se kritika nazivala Smrt i život velikih američkih gradova. Kkao god, tek je prošlo dosta vremena od prije nego što se pokreti koji su organizirani počnu suprostavljati ovakvoj urbanoj regeneraciji. Federalnim financiranje programom urbane obnove 1960-ih, s više od 400 starih zgrada uništenih, od kojih su većina povijesne građevine od cigle izgrađene u 19. stoljeću. Četvrt Rondout u Kingstonu u New Yorku (na rijeci Hudson) federalno financiranim Slično tako loše osmišljeni programi urbane obnove uništili su povijesne centre drugih mjesta i gradova diljem Amerike 1950-ih i 1960-ih (na primjer, četvrt West End u Bostonu, Gateway District u Minneapolisu, središte Norfolka u Virginiji i povijesnu obalu područja gradova Narragansett i Newport na Rhode Islandu).
Zakonom pod nazivom "Zakon o građanskim pravima" iz 1964. došlo se do zaključka da je to bio glavni zakon za samoodbacivanje diskriminacije na temelju rase, spola, vjere, spola, nacionalnog podrijetla, a nešto kasnije i seksualne orijentacije i rodnog identiteta putem pravnih sredstava. U to su se vrijeme zakonski ukinula i zabranila rasna ograničenja stanovanja, što je bio vrlo važan korak za desegregaciju u Sjedinjenim Državama . Međutim, i dalje je postojalo crveno crtanje kako bi se prikazala nejednaka transakcija nekretnina za mnoge etničke manjine. Iako je segregacija bila izričito protuzakonita, diskriminacija u kontekstu urbanističkog planiranja duboko ukorijenjena.
Od 1965. do 1967. mnogi nemiri su zahvatili brojne gradove u Sjedinjenim Državama. Najdrastičnije u Detroitu tijekom pobune na 12. ulici. Do 1970-ih mnogi veliki gradovi razvili su protivljenje sveobuhvatnim planovima urbane obnove svojih gradova. U Bostonu su aktivisti zajednice zaustavili izgradnju predložene jugozapadne autoceste, ali tek nakon što je bio očišćen dio zemlje dug tri milje. U San Franciscu, Joseph Alioto bio je prvi gradonačelnik koji je javno odbacio politiku urbane obnove i uz potporu društvenih grupa prisilio je državu da prekine izgradnju autocesta kroz srce grada. Atlanta je izgubila više od 60 000 ljudi između 1960. i 1970. zbog urbane obnove i izgradnje brzih cesta, [4] ali procvat gradnje u središtu grada pretvorio je grad u izlog Novog juga 1970-ih i 1980-ih. Ranih 1970-ih u Torontu, Jacobs je bio snažno uključen u ovu grupu koja je zaustavila izgradnju autoceste Spadina i promijenila prometnu politiku u tom gradu.
Neke od politika oko urbane obnove počele su se mijenjati pod predsjednikom Lyndonom Johnsonom te Ratom protiv siromaštva, a 1968. Zakon o stambenom i urbanom razvoju i Zakon o novim zajednicama iz 1968. zajamčili su privatno financiranje poduzetnicima za planiranje i razvoj budućih zajednica. Naknadno je ovaj zakon, Zakon o stanovanju i razvoju zajednice iz 1974. uspostavio program potpore za razvoj zajednice (CDBG) koji je ozbiljno započeo s fokusom na ponovni razvoj postojećih četvrti i posjeda, umjesto na rušenje nestandardnih stambenih objekata i ekonomski depresivnih područja.
Do 1970. godine su raseljeni vlasnici i stanari primali samo ustavom propisanu "pravičnu naknadu" navedenu u Petom amandmanu Ustava SAD-a. Ova mjera kompenzacije pokrivala je samo fer tržišnu vrijednost oduzete imovine, a izostavila je kompenzaciju za razne slučajne gubitke kao što su, npr, troškovi selidbe, gubitak povoljnog financiranja i osobito poslovne gubitke, kao što je gubitak poslovne dobre volje. U 1970-ima savezna vlada i državne vlade donijele su Zakon o jedinstvenoj pomoći pri preseljenju koji predviđa ograničenu naknadu za neke od tih gubitaka. Međutim, Zakon dovodi do uskraćivaja raseljenim vlasnicima zemljišta pravo na tužbu radi provedbe njegovih odredbi, pa se smatra da je to zakonski akt, a ne ustavno pravo. Povijesno gledano, urbano preuređenje bilo je kontroverzno zbog takvih praksi kao što je uzimanje privatnog vlasništva od strane eminentne domene za "javnu upotrebu" i zatim njegovo prepuštanje renoviranju besplatno ili za manje od cijene stjecanja (poznato kao "otpis zemljišta") . Tako je u kontroverznom slučaju u Connecticutu Kelo v. Grad New London (2005.) plan je zahtijevao da reprogramer zakupi predmetno imanje od 90 hektara uz obalu za 1 USD godišnje.
Za obnovu urbanih četvrti najčešće koristi kombinacija obnove, selektivnog rušenja, komercijalnog razvoja i poreznih poticaja. Primjer potpunog iskorjenjivanja zajednice je Africville u Halifaxu, Nova Škotska . Gentrifikacija je još uvijek kontroverzna i često rezultira poznatim obrascima izbacivanja siromašnijih stanovnika iz urbanih područja u predgrađa ili depresivnija područja gradova. Neki programi, kao što je onaj kojim upravljaju Fresh Ministries i Operation New Hope u Jacksonvilleu na Floridi i Hill Community Development Corporation (Hill CDC) u povijesnom Hill Districtu u Pittsburghu pokušavaju razviti zajednice, dok u isto vrijeme kombiniraju vrlo povoljne programe zajma s obrazovanje o financijskom opismenjavanju kako se siromašniji stanovnici ne bi raselili.
Slapovi Niagare, New York
urediPrimjeri pogrešne urbane obnove u Sjedinjenim Državama je središte Niagara Fallsa u New Yorku . Većina je izvornog središta grada porušena je 1960-ih, a mnogi zamjenski projekti uključujući Rainbow Center Factory Outlet, Niagara Falls Convention and Civic Center, Kulturni centar Indijanaca, zgradu sjedišta Hooker Chemical (kasnije Occidental Petroleum ), Wintergarden, Fallsville Splash Park, velika parkirna rampa, zatvorena šetnica za pješake, zabavni kompleksi Falls Street Faire & Falls Street Station, dijelovi Robert Moses State Parkwaya i Mayor E. Dent Lackey Plaza zatvoreni su u roku od dvadeset do trideset godina od njihove konstrukcije. U čak nekoliko američkih gradova neki srušeni blokovi nikada nisu zamijenjeni.
Po završetku, bivša turistička četvrt grada uz Falls Street je uništena. To je bilo protivno načelima nekoliko urbanih filozofa, poput Jane Jacobs, koja je tvrdila da su potrebne četvrti mješovite namjene (što novo središte grada nije) i da arterije moraju ostati otvorene. Manje zgrade također treba izgraditi ili zadržati. U Niagara Fallsu, kongresni centar blokirao je promet prema gradu, smješten u središtu ulice Falls (glavna arterija), a Wintergarden je također blokirao promet od kongresnog centra do Niagara Fallsa. Rainbow Center prekinuo je uličnu mrežu, zauzimajući tri bloka, a parkirne rampe izolirale su grad od jezgre, što je dovelo do degradacije obližnjih četvrti. Turisti su bili prisiljeni na šetanje oko Rainbow centra, Wintergardena i Quality Inn-a (svi su bili susjedni), ukupno pet blokova, obeshrabrujući mala poduzeća u gradu.
Za i protiv
urediUrbana obnova ponekad opravdava nade svojih izvornih zagovornika procijenili su je političari, urbanisti, građanski čelnici i stanovnici,odigrala je vrlo važnu ulogu važna, ali kontroverzna uloga ali ponekad su projekti urbane obnove propali u nekoliko američkih gradova, uzalud potrošene velike količine javnih sredstava.
Nadopunjeni stambeni fondovi, mogli bi biti poboljšane kvalitete, mogu povećati gustoću i smanjiti širenje, mogu imati ekonomske koristi i poboljšati globalnu ekonomsku konkurentnost središta grada. To može, u nekim slučajevima, poboljšati kulturnu i društvenu ugodnost, a također može poboljšati prilike za sigurnost i nadzor. Događaji kao što je London Docklands povećali su porezne prihode za državu.
Krajem 1964. godine britanski komentator Neil Wates izrazio je mišljenje da je urbana regeneracija u Sjedinjenim Državama pokazala goleme prednosti koje proizlaze iz programa urbane obnove, kao što je rješavanje osobnih problema siromašnih, stvaranja ili obnova stambeni fond, obrazovne i kulturne mogućnosti. [36] U Sjedinjenim Američkim Državama, projekti urbane obnove često su rezultirali raseljavanjem gradskih stanovnika s niskim prihodima kada su im domovi bili zauzeti i srušeni. Na kraju je urbano preuređenje postalo pokretač izgradnje trgovačkih centara, tvornica automobila i prodajnih salona, robnih kuća "velike kutije" (kao što su Target, Costco i Best Buy). Tako je u Washingtonu, DC, poznati (ili zloglasni) projekt obnove jugozapadnog Washingtona (vidi Berman v. Parker ) raselio je tisuće većinom afroameričkih obitelji, ali im nije dao zamjenski smještaj jer u to vrijeme (1954.) zakon nije predviđao nikakav zamjenski smještaj. Također, verzija ovog projekta koju je odobrio Vrhovni sud SAD-a u Bermanu, predviđala je jeftine zamjenske stanove, od kojih je jedna trećina bila najam za 17 dolara po sobi mjesečno, no nakon odluke suda ta je odredba u lokalni zakon je ukinut.
Zamjensko stanovanje, osobito ono u obliku visokih stambenih zgrada za stanare s niskim primanjima nije bilo uspješno. Neprijateljski arhitektonski projekti, zajedno s nekvalitetnom gradnjom i održavanjem često su doveli do brzog propadanja i napuštanja ovih projekata. Javni stambeni projekti poput Cabrini-Green u Chicagu i Pruitt-Igoe u St. Louisu postali su toliko loši da su morali biti srušeni.
Štoviše, kao važna metoda projekta urbane obnove, čišćenje slamova činilo se vrlo učinkovitim u čišćenju gradskog okoliša, ali nije uspjelo u rješavanju stvarnih socialnih problema koji uzrokuju slamove. Stanovnici s niskim primanjima bili su prisiljeni iseliti se iz svojih zajednica, što se smatra izravnim raseljavanjem. Štoviše, urbana obnova svakako otvara vrata gentrifikaciji, što dovodi do ishoda da stanovnici visoke srednje klase zauzimaju mjesto u području urbane obnove čineći rastuće cijene stanova više nedostupnima stanovnicima s niskim primanjima. To je rezultat neizravnog premještanja. Ugrožene skupine ponekad mogu patiti od društvenih nejednakosti zbog diskriminacije na temelju rasnog identiteta.
2000-te godine načelnici grada Portlanda u Oregonu obećali su da će se iskupiti za svoje postupanje s lokalnim Afroamerikancima, čije su zajednice desetkovane kroz lokalni program urbane obnove. U obećanju se navodi da će novac potrošen u sjevernom i sjeveroistočnom Portlandu koristiti siromašnima, starijima i ljudima crne kože, ali nakon šesnaest godina gradski čelnici nisu uspjeli ispuniti obećanje. Tih su godina bijeli poduzetnici iskoristili gradsku gotovinu u projekte stanova vrijedne više milijuna dolara, a sve veće cijene tjeraju Afroamerikance i druge stanovnike s niskim primanjima da napuste tržište. [37]
Vidi također
uredi
Reference
uredi- ↑ Lobbia, J.A., "Bowery Bummer: Downtown Plan Will Make and Break History" Arhivirana inačica izvorne stranice (Wayback Machine), The Village Voice, March 17, 1999
- ↑ Pan, Jock. 2010. The United States Outer Executive Departments and Independent Establishments & Government Corporations. Xlibris; Illustrated edition (April 29, 2010). ISBN 978-1450086745CS1 održavanje: lokacija (link)
- ↑ Knight, Aaron. 1. travnja 2007. Urban Renewal, the 15th Ward, the Empire Stateway and the City of Syracuse, New York. Honors Capstone Projects - All
- ↑ a b "Lewyn, Michael. How City Hall Causes Sprawl," p. 3, ECOLOGY LAW QUARTERLY, VOL. 30, NO. 189, 2003. https://ssrn.com/abstract=816864
- ↑ Unleashing Redevelopment Potential of Hong Kong's Old Buildings: Proposal to Relax Requirements for Compulsory Sale Regime
- ↑ יעברו עשרות שנים עד שבנייני הרכבת ייעלמו
- ↑ FAQ - YTD Urban Renewal
- ↑ TAMA 38 in a Nutshell
- ↑ Mantini. 2013. Manuale di diritto urbanistico. Giuffrè Editore
- ↑ Madhi, Khalid. 2019. Urban Restructuring, Power and Capitalism in the Tourist City Contested Terrains of Marrakesh. Routledge. ISBN 9780429470929
- ↑ a b c Dale, O.J., Urban Planning in Singapore: The Transformation of a City. 1999, New York: Oxford University Press.
- ↑ Lim, W.S.W., Cities for People: Reflections of a Southeast Asian Architect. 1990, Singapore: Select Books Pte Ltd.
- ↑ Bishop, R., J. Phillips, and W.-W. Yeo, eds. Beyond Description: Singapore Space Historicity. 2004, Routledge: New York.
- ↑ Zhang, Yan; Fang, Ke. 1. ožujka 2004. Is History Repeating Itself?: From Urban Renewal in the United States to Inner-City Redevelopment in China. Journal of Planning Education and Research (engleski). 23 (3): 286–298. doi:10.1177/0739456X03261287. ISSN 0739-456X
- ↑ About Xinyi District. english.gov.taipei (engleski). Pristupljeno 26. rujna 2020.
- ↑ a b c Proposed Designation of Peabody Estates: South Westminster Conservation Area (PDF). City of Westminster, Planning & City Development. 2006
- ↑ Palliser, David Michael; Clark, Peter; Daunton, Martin J. 2000. The Cambridge Urban History of Britain: 1840–1950. Cambridge University Press. str. 112. ISBN 978-0-521-41707-5
- ↑ Baker, TFT. 1998. A History of the County of Middlesex: Volume 11: Stepney, Bethnal Green. British History Online. Pristupljeno 23. svibnja 2010.
- ↑ From slum clearance to the Great Depression: 1875–1939. Inačica izvorne stranice arhivirana 5. studenoga 2012.
- ↑ West Grove. www.homesbylendlease.co.uk (engleski). Pristupljeno 10. kolovoza 2017.
- ↑ a b c City & Urban Regeneration, Development & Renewal Projects. www.lendlease.com. Lendlease Group. 10. kolovoza 2017. Pristupljeno 10. kolovoza 2017.
- ↑ Outcomes of the War: Britain
- ↑ Housing the Heroes and Fighting the Slums: The Inter-war Years. Pristupljeno 17. prosinca 2012.
- ↑ Inter-war Slum Clearance. Pristupljeno 17. prosinca 2012.
- ↑ Kevin McCloud and the Big Town Plan – All 4. Pristupljeno 2. listopada 2016.
- ↑ Tan, Kenneth Paul. 1. siječnja 2011. Violence and the supernatural in Singapore cinema. New Cinemas: Journal of Contemporary Film. 8 (3): 213–223. doi:10.1386/ncin.8.3.213_1
- ↑ a b c d e Sugrue, Thomas J. 31. siječnja 2014. The Origins of the Urban Crisis: Race and Inequality in Postwar Detroit. Princeton University Press. Princeton. doi:10.1515/9781400851218. ISBN 9781400851218
- ↑ 348 U.S. 26 (1954)
- ↑ "The Story of Urban Renewal," Pittsburgh Post-Gazette, May 21, 2000. http://www.post-gazette.com/businessnews/20000521eastliberty1.asp
- ↑ Urban Louisville Courier-Journal, "With Urban Renewal a Community Vanishes" December 31, 1999.
- ↑ Glasco, Laurence. 1989. Double Burden: The Black Experience in Pittsburgh. Samuel P. Hays (ur.). City at the Point: Essays on the Social History of Pittsburgh. University of Pittsburgh. Pittsburgh. str. 89. ISBN 978-0-8229-3618-3
- ↑ The story of urban renewal: In East Liberty and elsewhere, Pittsburgh's dominant public policy tool didn't work out as planned Sunday, May 21, 2000, By Dan Fitzpatrick, Post-Gazette Staff Writer
- ↑ Harsh urban renewal in New Orleans: Poor, black residents cannot afford to return, worry city will exclude them. NBC News. 12. listopada 2005. Pristupljeno 6. travnja 2012.
- ↑ "Race, Place, and Opportunity," The American Prospect, September 22, 2008. http://www.prospect.org/cs/articles?article=race_place_and_opportunity Arhivirana inačica izvorne stranice od 23. prosinca 2010. (Wayback Machine)
- ↑ "Interstate Highways," The Economist, June 22, 2006. http://www.economist.com/displaystory.cfm?story_id=E1_SDRSQVR
- ↑ Neil Wates, 'Urban renewal: US and UK' New Society 31 December 1964, p. 15
- ↑ Oregonian/OregonLive, Casey Parks | The. 5. studenoga 2016. Urban renewal hurt African Americans, officials say. Now Portland leaders want to make amends. oregonlive (engleski). Pristupljeno 8. prosinca 2021.
Daljnje čitanje
uredi- Klemek, Kristofor (2011). Transatlantski kolaps urbane obnove, poslijeratni urbanizam od New Yorka do Berlina . Chicago: Univ. iz Chicago Pressa.ISBN 0-226-44174-1
- Grogan, Paul, Proscio, Tony, Comeback Cities: A Blueprint for Urban Neighborhood Revival, 2000. (Business Week osvrt na "Comeback Cities")
- Cohen, Lizabeth, Spašavanje američkih gradova: Ed Logue i borba za obnovu urbane Amerike u doba predgrađa (Farrar, Straus i Giroux, 2019.).
- Pernice, Nicolas M., MS "Urban redevelopment of Lawrence, MA a retrospective case study of the Plains Neighborhood", 2011., 136 str.ISBN 9781267218490
- Zipp, Samuel. Projekti na Manhattanu: uspon i pad urbane obnove u hladnoratovskom New Yorku . New York: Oxford University Press, 2010.
- Lavine, Amy. Urbana obnova i priča o Bermanu v. Parker. vol. 42 The Urban Lawyer 423 (2010), https://www.jstor.org/stable/27895791