Nacrt:Principi inteligentnog urbanizma
Načela inteligentnog urbanizma (NIU) je teorija urbanog planiranja koja se sastoji od skupa od deset aksioma namijenjenih usmjeravanju formuliranja gradskih planova i urbanističkih dizajna. Oni su namijenjeni su pomirenje i integraciju pitanja drukčijih urbanog planiranja upravljanja sa tim samim. Ovi aksiomi uključuju održivost okoliša, očuvanje baštine, odgovarajuću tehnologiju, infrastrukturnu učinkovitost, te ujedno sa time stvaranje radnih mjesta, društveni pristup, razvoj usmjeren na tranzit, regionalnu integraciju, ljudsku mjeru i institucionalni integritet. Termin je skovao prof. Christopher Charles Benninger.
NIU se je razvio od onih smjernica za planiranje grada koje je formulirao Međunarodni kongres moderne arhitekture (CIAM), pristupa urbanom dizajnu razvijenih na pionirskom Odsjeku za urbani dizajn Harvarda, a koji je pod vodstvom Josepa Lluisa Serta i zabrinutosti koje je iznio Tim Ten. Najviše se to vidi u planovima koje su pripremili Christopher Charles Benninger i njihovi mnogi suradnici u azijskom kontekstu (Benninger 2001). Oni sačinjavaju elemente samom nastavnog plana ali ujedno i programa planiranja u School of Planning, Ahmedabad, koju je Benninger osnovao u 1971. Oni su bili osnova za novi kapitalni plan za Thimphu, Butan.[1]
Prvo načelo: Uravnoteženost s prirodom
urediPrema samim zagovornicima inteligentnog urbanizma, ravnoteža s prirodom naglašava razliku između korištenja resursa, ali i njihovog iskorištavanja. Fokusira se na pragove iza kojih se krčenje šuma, erozija tla, iscrpljivanje vodonosnika, zamuljivanje i poplave zajedno jačaju jedni druge međusobno, spašavajući ili uništavajući sustave za održavanje života. Načelo promiče da se procjenjuje okoliša kako bi se pronašle veoma osjetljive zone, ugroženi ekosustavi i staništa koji se mogu poboljšati putem očuvanja, kontrole gustoće, planiranja korištenja zemljišta i dizajnom otvorenog prostora (McCarg: 1975). Ovo načelo tu promiče potrošnju energije u životnom ciklusu zgrade i analizu emisija onečišćujućih tvari.[2]
Načelo koje navodi da postoji razina intenziteta u ljudskom stanovanju pri kojoj će se ti resursi koje troše nadomjestiti kroz objavljivanje prirodnih ciklusa godišnjih doba, a pritom će stvarati ekološku ravnotežu. U načelu se sastoji tvrdnja da sve dok priroda može oživljavati svake godine; sve dok to biomasa može preživjeti unutar svojeg eko-sustava ; sve dok su mjesta za razmnožavanje faune i faune ptica sigurna; sve dok nema erozije i održava se biomasa, priroda se samo iskorištava.
Ukratko, pretpostavka ovog načela je u tome da postoji mala granica koju se prelazi kad fauna, koja i unakrsno oplodi floru, koja održava tlo, te time podupire obronke, više ne postoji tu. Erozijan zamuljivanje odvodnih mreža i poplava, su posljedice. Nakon ovog nema povratka, korištenje prirodnih resursa nadmašit će prirodnu sposobnost ekosustava i neće se moći obnoviti. Od ovog trenutka degradacija se ubrzuje i pojačava. Krčenje šuma, dezertifikacija, erozija, poplave, požari i klizišta se povećavaju.
Načelo nalaže da očita "djela protiv prirode" koja su sječa drveća na padinama, iskopavanje kamena na padinama, pražnjenje otpadnih voda i industrijskog otpada u prirodni odvodni sustav, pretjerano popločavanje i gradnja na velikim padinama. Ova tu urbana teorija predlaže da se urbana ekološka ravnoteža može održati kada su osjetljiva područja rezervirana, kada se teži očuvanju ekosustava i kada se promišljeno identificiraju naseljena područja niskog intenziteta. Dakle, principi djeluju unutar ravnoteže prirode, s ciljem zaštite i očuvanja onih elemenata ekologije koji njeguju okoliš. Upravo zato je prvo načelo ravnoteža s prirodom.
Drugo načelo: ravnoteža s tradicijom
urediRavnoteža s tradicijom namijenjena je integraciji planskih intervencija s postojećim kulturnim dobrima, poštujući tradicionalne prakse i stilske presedane (Spreiregen: 1965.). Ovaj pristup urbanom planiranju zahtijeva poštovanje kulturnog naslijeđa mjesta. Traži se inspiracija u tradicionalnoj mudrosti pri organizaciji ljudskih naselja, u planiranju građevinskih projekata, u prethodnim stilovima, simbolima i znakovima koji prenose značenja putem ukrasa i motiva. Ovo načelo poštuje redoslijed koji se razvio kroz godine prilagođavanja klimatskim uvjetima, društvenim okolnostima, dostupnim materijalima i tehnologiji. Potiče arhitektonske stilove i motive koji su osmišljeni kako bi komunicirali kulturne vrijednosti.
Ovo načelo potiče pažnju usmjerenu prema povijesnim spomenicima i strukturama naslijeđa, ostavljajući prostor na krajevima vizualne osi kako bi se "uokvirili" postojeći pogledi i panorame. Prirodni pogledi zahtijevaju poštovanje, osiguravajući da zgrade ne ometaju glavne linije pogleda prema vizualnim vrijednostima.
U osnovi, postoji pažnja usmjerena prema specifičnoj kulturnoj i društvenoj ikonografiji regija, njihovim simbolima i znakovima. Naglašava se njihova integracija u prostorni red urbanih područja. Zagovornici podupiru usmjeravanje i oblikovanje urbanističkih planova kroz upotrebu lokalnog znanja i sistema značenja, izraženih kroz umjetnost, urbani prostor i arhitekturu.
Odluke o urbanom planiranju moraju djelovati u ravnoteži s tradicijom, istovremeno agresivno štiteći, promičući i čuvajući generičke komponente i elemente urbanog obrasca.
Treće načelo: odgovarajuća tehnologija
urediPrimjerena tehnologija ističe upotrebu građevinskih materijala, tehnika gradnje, infrastrukturnih sustava i upravljanja projektima koji su usklađeni s lokalnim kontekstom (situacija, okoliš ili okolnosti). Kapaciteti ljudi, geoklimatski uvjeti, lokalno dostupni resursi i odgovarajuća kapitalna ulaganja utječu na tehnologiju koja se primjenjuje. Tamo gdje postoji dostupnost vještih radnika, pogodne su metode koje zahtijevaju veći radni angažman. Gdje postoji višak kapitala, prikladne su kapitalno intenzivne metode. Za svaki problem postoji niz potencijalnih tehnologija koje se mogu primijeniti, a važno je uspostaviti pravi spoj između tehnologije i drugih resursa. Zagovornici tvrde da se odgovornost i transparentnost poboljšavaju kroz proširenje prostornog dosega gradskih komunalnih i izbornih jedinica kako bi se osiguralo da predstavnici naroda budu povezani s potrebnim urbanim tehničkim sustavima za civilno društvo. Ovo načelo podržava koncept "malo je lijepo" i upotrebu lokalnih resursa.
Četvrto načelo: druželjubivost
urediČetvrto načelo podupire društvenu interakciju putem javnih prostora u hijerarhiji mjesta koja su dizajnirana za osobno zadovoljstvo, druženje, romantiku, domaćinstvo, susjedstvo, zajednicu i građanski život (prema Jacobs:1993). Prema zagovornicima pametnog urbanizma, živahna društva su interaktivna, društveno angažirana i pružaju brojne prilike članovima da se međusobno okupe i upoznaju. PIU tvrdi da se to može postići dizajnom koji omogućuje društveno djelovanje unutar hijerarhije društvenih odnosa specifičnih za prostor. Hijerarhije se mogu konceptualizirati kao sustav društvenih slojeva, pri čemu svaki sloj ima svoje odgovarajuće fizičko mjesto u strukturi naselja.
Mjesto za pojedinca
urediCilj inteligentnog urbanizma je stvaranje prostora za samoću. Ti prostori mogu biti smješteni u urbanim šumama, duž brežuljaka, pokraj mirnih potoka, u javnim vrtovima i parkovima, gdje se pojedinci mogu povući za meditaciju i kontemplaciju. Prema zagovornicima, ovi su tihi prostori u kojima se individualna svijest može povezati s racionalnim umom. Slobodne i nasumične misli mogu raščistiti kompleksnosti suvremenog života i omogućiti jasniju perspektivu. Kroz ceremonijalna vrata, usmjeravajuće zidove i druge "tihe uređaje", ovi prostori se obilježavaju i predviđaju. Mjesta za pojedinca potiču introspekciju. Ti prostori mogu biti dvorišta i unutarnja dvorišta javnih zgrada ili pažljivo osmišljeni čitaonice u knjižnicama. Meditacija usmjerava misli pojedinca. Inteligentni urbanizam stvara prostor za osobni razvoj kroz samoanalizu i samoostvarenje.
Mjesto za prijateljstvo
urediAksiom inzistira na tome da urbanim planovima trebaju biti obuhvaćena mjesta za "lijepo, intimno prijateljstvo", gdje se može odvijati slobodan dijalog. Ovo načelo ističe da takva mjesta neće spontano nastati u modernom urbanom tkivu, već moraju biti dio svjesnog dizajna urbanih jezgri, urbanih središta, urbanih sela i četvrti, gdje se ljudi mogu susretati s prijateljima i raspravljati o životnim problemima, tuzi, radosti i dilemama. Ova druga razina je važna za emocionalni život stanovništva. Potiče snažno mentalno zdravlje ljudi stvaranjem mjesta na kojima se prijateljstvo može razviti i rasti.
Mjesto za domove
urediVažno je da postoje prostori za domaćine, koji se mogu manifestirati kroz obiteljske stanove ili domove za bliske prijatelje, kao i zajedničke kuhinje za mlade suradnike. Bez obzira na njihov sastav, treba postojati jedinstveno područje za društvene grupe, bilo da su to obitelji ili biološki povezane osobe koje su se udružile u kućanstva. Ta domaća područja su mjesta gdje obitelji žive i obavljaju svoje svakodnevne životne funkcije. Ova treća razina društvenosti predstavlja prostor u kojem se pojedinac socijalizira i razvija svoju osobnost.
Planiranje stambenih klastera prema ovom aksiomu stvara raznolike mogućnosti za kućanstva, koje odgovaraju različitim strukturama i situacijama u kućanstvu. Prepoznaje se da se kućanstva mijenjaju tijekom godina i zahtijevaju različite vrste stanova koje odgovaraju složenoj mreži potreba i mogućnosti, a koje su unaprijed predviđene urbanim planovima.
Mjesto za susjedstvo
urediManja domaćinstva trebaju biti grupirana u šire društveno područje, tzv. susjedstva. Dobra urbanistička praksa podupire takve društvene prostore projektiranjem. Upravo na ovoj četvrtoj razini društvenog života javno ponašanje dobiva nove dimenzije, a grupe uče živjeti mirno jedna s drugom. Kroz susjedstva se promiče "društveni ugovor" među različitim domaćinstvima i pojedincima. Taj društveni ugovor predstavlja racionalnu osnovu za društvene odnose i pregovore unutar većih društvenih grupa. Unutar susjedstava se pružaju osnovne usluge poput jaslica, centara za rano učenje, preventivne zdravstvene skrbi i osnovne infrastrukture.
Mjesto za zajednice
urediSljedeća društvena razina ili hijerarhija je zajednica. Povijesno gledano, zajednice su bile plemena koja su dijelila društvene običaje i kulturne obrasce ponašanja. U suvremenom urbanom okruženju, zajednice se sastoje od različitih ljudi, ali dijele zajedničku potrebu za pregovaranjem i upravljanjem svojim prostornim postavkama. U planovima koji se temelje na principima inteligentnog urbanizma, ove zajednice se nazivaju urbanim selima. Slično ruralnom selu, društvene veze se ostvaruju kroz upravljanje sigurnošću zajednice, zajedničkim resursima i društvenim prostorom. Urbana sela imaju definirane društvene prostore, usluge i pogodnosti koje zajednica treba upravljati. Prema zagovornicima inteligentnog urbanizma, ova urbana sela postaju optimalne administrativne jedinice, uključujući izborne jedinice za izabrane članove općinskih tijela. Iako ne postoje fizičke prepreke za ove zajednice, imaju svoj jedinstveni prostorni društveni domen.
Inteligentni urbanizam zahtijeva stvaranje gusto naseljenih pješačkih zona u kojima stanovnici međusobno prepoznaju, dijele zajedničke objekte i resurse te često se viđaju u središtu sela. Ova peta razina društvenog prostora je mjesto gdje je potrebna inicijativa za pridruživanje različitim aktivnostima. Služi za poticanje inicijativa i konstruktivnog sudjelovanja zajednice. Pruža prilike za sudjelovanje u upravljanju uslugama i sadržajima te upoznavanje novih ljudi. U ovim prostorima nalaze se objekti za osnovno obrazovanje i rekreaciju. Dobra praksa planiranja promiče stvaranje mjesta u zajednici, gdje organizacije temeljene na zajednici mogu upravljati zajedničkim resursima i rješavati zajedničke probleme.
Mjesto za gradsku domenu
urediInteligentni urbanizam zahtijeva prisutnost urbanih prostora na razini grada kao što su trgovi, parkovi, stadioni, prometna čvorišta, šetališta, "prolazi" ili galerije. Ti prostori su otvoreni za sve ljude bez obzira na njihovo podrijetlo ili mjesto stanovanja. Za razliku od manje društveno definiranih razina, ovi gradski prostori nisu ograničeni biološkim, poznatim ili isključivim karakteristikama. Oni okupljaju ljude različitog porijekla i iz svih dijelova grada. Ti prostori su pristupačni i otvoreni, bez fizičkih, društvenih ili ekonomskih prepreka. U tim prostorima, pravila ljudskog ponašanja određuju način interakcije. Uljuđenost ili civilizacija igraju važnu ulogu u zaštiti i oživljavanju tih prostora. Na nižim razinama, ljudi se upoznaju putem osobnog poznanstva, obiteljskih veza i susjedskih okolnosti.
Takvi prostori uključuju velike slobodno dostupne javne prostore. Oni služe kao mjesta za otvorene izložbe, sportske događaje, prodaju povrća i robe. Posjetitelji grada se međusobno miješaju na tim mjestima. Ove javne domene ostaju iste, ali ljudi koji ih posjećuju se neprestano mijenjaju. Ključno je da ovi gradski prostori potiču javnu interakciju, podržavajući neizgovorena pravila susreta i komunikacije među nepoznatim osobama. Oni promiču građansko razumijevanje važnosti različitosti, raznolikosti i kulturnog bogatstva koje obuhvaća različite etničke skupine. To je viša razina društvenog prostora koja oblikuje prave urbane sredine.
Svaki društveni sustav ima svoju hijerarhiju društvenih odnosa i interakcija, a inteligentni urbanizam prepoznaje važnost kako fizičkih, tako i cyber prostora u stvaranju i održavanju tih odnosa. Inteligentni urbanizam promatra cyber prostor kao makro razinu društvenosti koja se nadopunjuje fizičkim prostorima, umjesto da ih zamjenjuje. Ove različite razine prostora odražavaju se kroz "mjesta" koja odgovaraju tim interakcijama i odnosima. U dobroj praksi urbanog planiranja, posebna pažnja se posvećuje planiranju i dizajnu takvih "mjesta" kao osnovnih komponenti urbane strukture, omogućujući stvaranje i održavanje društvenih veza i interakcija na različitim razinama i u različitim oblicima.
Peto načelo: učinkovitost
uredi![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/9/9a/Energy_Efficiency_of_different_Transport_Modes.png/220px-Energy_Efficiency_of_different_Transport_Modes.png)
Načelo učinkovitosti u inteligentnom urbanizmu promiče uravnoteženu upotrebu resursa kao što su energija, vrijeme i financijski resursi, s ciljem postizanja željenih rezultata u udobnosti, sigurnosti, pristupačnosti, posjedu, produktivnosti i higijeni. Ova načela teže optimalnom korištenju javnih prostora, prometnih mreža, objekata, usluga i infrastrukture kako bi se smanjili troškovi po pojedincu ili kućanstvu, istovremeno povećavajući pristupačnost, produktivnost i održivost u zajednici.
Inteligentni urbanizam teži postizanju ravnoteže između učinka i potrošnje. Ova praksa ima za cilj osigurati učinkovitost u izvršavanju različitih funkcija na ekonomičan način. Evaluira se performansa različitih sustava koji su potrebni za javnost, kao i potrošnja energije, resursa, administrativnog vremena i napora održavanja potrebnih za obavljanje tih funkcija.
Glavni fokus ovog načela je promet. Iako priznaje korist od osobnih vozila, cilj je prenijeti troškove (kao što su potrošnja energije, velika infrastruktura, parkiranje, nesreće, negativan utjecaj na trgovinsku bilancu, zagađenje i povezane zdravstvene probleme) na korisnike privatnih vozila.
Dobra praksa urbanog planiranja potiče alternative za prijevoz, umjesto ovisnosti o osobnim vozilima. Podupire pristupačan javni prijevoz. Potiče izgradnju stambenih prostora srednje do visoke gustoće, zajedno s raznolikim društvenim sadržajima, trgovinama, rekreacijskim prostorima i javnim uslugama u kompaktnim, pješačkim naseljima mješovite namjene. Ove kompaktne zajednice imaju manje infrastrukture, poput cijevi, žica, kabela i cesta po stanovniku. Više ljudi dijeli vrtove, trgovine i javni prijevoz.
Ove kompaktne urbane čvorove postavlja se duž regionalnih prometnih koridora u gradu kako bi se integrirala urbana središta regije. Javni prijevoz igra ključnu ulogu u povezivanju tih urbanih čvorova u učinkovit sustav rasta. Dobra praksa urbanog planiranja potiče čist, udoban, siguran i brz javni prijevoz koji je pouzdan i redovito prometuje duž glavnih ruta između polazišta i odredišta. Takav sustav javnog prijevoza je ekonomičniji, sigurniji, manje onečišćuje okoliš i troši manje energije.
Načelo učinkovitosti se primjenjuje i na javnu infrastrukturu, društvene objekte i javne usluge u kompaktnim zajednicama visoke gustoće. Takve zajednice omogućuju efikasnije isporučivanje infrastrukture i usluga, što rezultira nižim troškovima po stanovniku. Koncentriranje resursa u manjem prostoru omogućuje bolje iskorištavanje infrastrukturnih mreža, smanjenje potrebe za dugim vodovodnim, kanalizacijskim ili električnim linijama, te veću dostupnost usluga kao što su obrazovanje, zdravstvena skrb i rekreacija. Ovaj pristup pruža ekonomičnije i dostupnije usluge za sve građane u urbanim sredinama.
Postoji ravnoteža koju treba postići između rasipnih pojedinačnih sustava niske gustoće i prekapitaliziranih mega sustava. Individualne septičke jame i bušotine za vodu koje služe pojedinačnim kućanstvima u niskogustoćnim fragmentiranim naseljima omogućuju korištenje filtrirane sive vode za navodnjavanje vrtova bez dodatnih troškova. Međutim, ako se ne održavaju pravilno, mogu uzrokovati lokalno onečišćenje podzemnih vodonosnih sustava. Također, bušotine mogu dramatično smanjiti razinu podzemne vode, posebno tijekom sušnih razdoblja.
Prednosti individualnih septičkih jama i bušotina trebaju biti odgovornost samih korisnika, bez tereta za zajednicu. S druge strane, veliki gradski kanalizacijski sustavi i regionalni vodoopskrbni sustavi zahtijevaju značajne kapitalne investicije i mogu biti podložni nedostatku u upravljanju i održavanju, te često donose visoke operativne troškove, naknade korisnicima i povrat troškova.
Postoji srednji put koji se promovira u urbanizmu, koji se odnosi na sustave srednje veličine koji pokrivaju kompaktne zajednice. Ti sustavi koriste suvremenu tehnologiju i izbjegavaju zamke velikih infrastrukturnih sustava. Ovo načelo naglašava važnost ravnoteže u planiranju javne infrastrukture, objekata, usluga i sadržaja, kako bi se osigurala održiva i učinkovita upotreba resursa.
Kada se odgovarajući objekti i uslužni sustavi podudaraju s izbornim jedinicama, trebalo bi postati očito i transparentno kako se performanse korisnika odražavaju kroz plaćanje za usluge, pouzdanost sustava putem upravljane isporuke i službeni odgovor putem učinkovitog prikazivanja.
Dobra praksa u urbanom planiranju promovira kompaktna naselja duž gusto naseljenih urbanih koridora i unutar naseljenih mreža, kako bi broj korisnika koji dijele troškove bio dovoljan za podršku učinkovitim infrastrukturnim sustavima. Koncept inteligentnog urbanizma ima za cilj poticanje pješačenja, povezivanjem pješačkih staza s javnim prijevoznim sustavima na strateškim čvorištima i stanicama. Srednje veličine infrastrukturni sustavi čija se područja djelovanja preklapaju s političkim izbornim jedinicama i administrativnim nadležnostima omogućuju transparentno upravljanje i odgovorno urbanističko upravljanje.
Šesto načelo: ljudska ljestvica
urediInteligentni urbanizam promovira obrasce urbanog planiranja na razini tla usmjerene prema pješacima, uzimajući u obzir antropometrijske dimenzije. Potiču se pješačka urbana sela s mješovitim namjenama, organizirana kroz jednofunkcionalne blokove, povezane s glavnim prometnicama i okružene parkiralištima.
Nepokolebljivi aksiom urbanog planiranja, urbanog dizajna i gradskog planiranja je poticanje stvaranja mjesta prilagođenih ljudima, uključujući pješačke staze i javne prostore koji omogućavaju slobodno okupljanje ljudi. Ta mjesta mogu obuhvaćati parkove, vrtove, staklene galerije, arkade, dvorišta, ulične kafiće, šetnice uz rijeke i brda te različite polunatkrivene prostore.
Inteligentni urbanizam naglašava važnost dimenzija pješačkog kretanja u usporedbi s dimenzijama automobila na brzim cestama. Umjesto fokusa na slikovitost pročelja i monumentalnost presjeka, inteligentni urbanizam potiče razvoj tlocrta koji se može vizualizirati, te promiče osobnu vidljivost mjesta koja se koriste za pješačenje na razini očiju.
Inteligentni urbanizam zagovara uklanjanje umjetnih prepreka i potiče kontakt licem u lice među ljudima. Zagovornici ističu da automobili, jednostruka zoniranja i izgradnja javnih struktura u izoliranim kompleksima negativno utječu na ljudsko stanje i razmjere grada.
Prema zagovornicima inteligentnog urbanizma, širenje gradova može se prevladati razvojem pješačkih mreža duž ulica i otvorenih prostora koji povezuju lokalna odredišta. Trgovine, sadržaji, vrtići, tržnice povrća i osnovne socijalne usluge trebaju biti grupirani oko stanica javnog prijevoza i biti dostupni pješačkom udaljenosti od radnih mjesta, javnih institucija te stambenih područja visoke i srednje gustoće. Javni prostori trebaju biti integrirani u stambene, radne, zabavne i komercijalne prostore. Društvene aktivnosti i javne zgrade trebaju biti usmjerene prema javnim otvorenim prostorima. Ti prostori trebaju biti mjesta susreta ljudi u pokretu, gdje se također može vratiti fokus na "sporost", zajednički život i ljudsku interakciju.
Ljudske razmjere mogu se postići izgradnjom volumena koji su prilagođeni ljudskim mjerilima, koristeći arkade i paviljone kao prepreke za veće strukture, te osjetljivo kombinirajući otvorene prostore s građenim masama. Korištenje antropometrijskih proporcija i prirodnih materijala također doprinosi postizanju ljudskog mjerila. Tradicionalni građevinski primjeri često nose ljudski jezik koji može poslužiti kao temelj za razvoj suvremenih konstrukcija.
Inteligentni urbanizam usredotočuje se na tlo, pješačko kretanje i interakciju duž putova, stabala, na raskrižjima, u interaktivnim čvorištima i unutar živahnih urbanih jezgri. Iako ima neke zajedničke vrijednosti s tranzitno usmjerenim razvojem, cilj inteligentnog urbanizma nije samo zamijeniti automobile ili postići ravnotežu između različitih oblika prijevoza. Ti su aspekti svakodnevni zahtjevi u planiranju, koje se pretpostavlja da su prisutni u svakom projektu i urbanoj konfiguraciji. Cilj inteligentnog urbanizma je obogatiti ljudsko stanje i unaprijediti područje ljudskih mogućnosti.
Inteligentni urbanizam razumije urbanost kao proces koji olakšava ljudsko ponašanje prema tolerantnijim, mirnijim, susretljivijim i osjetljivijim modalitetima interakcije i rješavanja sukoba. Prepoznaje se da urbanost nastaje tamo gdje se ljudi miješaju i komuniciraju licem u lice, u područjima s visokom gustoćom i među različitim društvenim i ekonomskim skupinama. Kroz dizajn i planiranje, inteligentni urbanizam promiče urbanost potičući interakciju na ljudskoj razini.
Sedmo načelo: matrica mogućnosti
urediInteligentni urbanizam prepoznaje grad kao sredstvo za osobni, društveni i gospodarski razvoj, pružajući organizacije, usluge, objekte i informacije koje otvaraju prilike za poboljšano zapošljavanje, ekonomski angažman, obrazovanje i rekreaciju. Ovo načelo ima za cilj poboljšati pristup stambenom prostoru, zdravstvenoj skrbi i razvoju ljudskih resursa. Također teži povećanju sigurnosti i poboljšanju higijenskih uvjeta. Grad se smatra mjestom ekonomskih mogućnosti, što se odnosi na urbani bruto proizvod, raznoliku ekonomsku bazu, održivo stvaranje radnih mjesta i urbani trgovinski bilans. Osim toga, gradovi pružaju pojedincima mogućnost razvijanja znanja, vještina i osjetljivosti. Pružaju pristup zdravstvenoj skrbi i preventivnoj medicini. Oni pružaju širok spektar usluga koje pojedincima omogućuju da se fokusiraju na kvalitetniji život, izbjegavajući stalnu borbu za preživljavanje.
NIU (Inteligentni urbanizam) prepoznaje gradove kao katalizatore osobne definicije i samootkrivanja. Gradovi pružaju okruženje u kojem ljudi pronalaze inspiraciju, razvijaju želju za postizanjem svojih ciljeva i otkrivaju različite aspekte svoje osobnosti, vještina i intelektualne znatiželje.
Grad osigurava širok spektar usluga i sadržaja koji su vitalni za stanovnike sela. Vodoopskrba, upravljanje otpadnim vodama, energija za kuhanje, grijanje i rasvjeta su osigurani i dostupni. Odlaganje otpada i odvodnja oborinskih voda su također osigurani. Grad pruža pristup putem cesta, javnog prijevoza, telefona i interneta. Učinkoviti policijski sustavi i sudovi pretpostavljaju se kako bi osigurali mir i sigurnost u gradu. Također postoje škole, rekreacijski objekti, zdravstvene usluge i raznovrsne profesionalne usluge koje su dostupne na gradskoj tržnici.
Inteligentni urbanizam prepoznaje da grad predstavlja sustav različitih mogućnosti, ali također prepoznaje da te mogućnosti nisu ravnomjerno dostupne svima. Aspekti kao što su sigurnost, zdravstvena skrb, obrazovanje, sklonište, higijena i, posebno, zaposlenje, nisu podjednako dostupni svim građanima. Zagovornici inteligentnog urbanizma vjeruju da grad treba igrati izjednačavajuću ulogu koja omogućuje pojedincima da rastu u skladu s vlastitim sposobnostima i naporima. Kao institucija koja stvara prilike, inteligentni urbanizam promiče koncept jednakog pristupa različitim mogućnostima unutar urbanih sustava.
inteligentni urbanizam stavlja veliki naglasak na zajamčeni pristup obrazovanju, zdravstvenoj skrbi, policijskoj zaštiti, pravdi pred zakonom, pitkoj vodi i drugim osnovnim uslugama. Ovo načelo je ključno jer se inteligentni urbanizam razlikuje od drugih urbanih strategija koje se možda više fokusiraju na učinkovitost ili služe elitnim interesima.
Inteligentni urbanizam ne govori o tome kako će svako kućanstvo boraviti u jednakoj kući, a putovati istim vozilom ili trošiti istu količinu električne energije.
Inteligentni urbanizam prepoznaje prisutnost problema siromaštva, nedostatka znanja, lošeg zdravlja, nedovoljne prehrane, niskih vještina, rodne pristranosti i nedostatka svijesti o samom urbanom sustavu. Inteligentni urbanizam hrabro se suočava s tim oblicima nejednakosti i zaostatka u društvenom i gospodarskom razvoju. On vidi urbanistički plan kao više od samo fizičkog plana, već i kao društveni i ekonomski plan.
Rezultat ovog shvaćanja je da stanovnici inteligentnih gradova ne bi trebali doživljavati urbani razvoj na jednoličan način. U suštini, ljudi se mogu roditi s različitim predispozicijama ili nejednakim uvjetima, ali njihov rast i razvoj se razlikuju. Ključna uloga grada je osigurati različite puteve i kanale za svakog pojedinca kako bi mogli oblikovati vlastitu budućnost, premašujući nejednakosti iz prošlosti ili specifične izazove s kojima se suočavaju. Zagovornici ovog načela smatraju da je to ključan aspekt slobodnog društva, jer pristup mogućnostima predstavlja oslobađanje i ljudski razvoj (Sen: 2000).
Prema zagovornicima inteligentnog urbanizma, urbanisti će se suočiti s nizom problema koji zahtijevaju različite kanale mogućnosti za njihovo rješavanje. Na primjer, ukoliko postoji deset problematičnih područja s kojima se ljudi suočavaju, poput ekonomskog angažmana, zdravlja, skloništa, hrane, obrazovanja, rekreacije, prijevoza itd., potrebno je stvoriti niz mogućnosti kroz koje pojedinci i kućanstva mogu riješiti svaki od tih problema. To znači da za svaki od deset problema treba postojati odgovarajući kanal rješavanja. Na primjer, za pružanje skloništa moguće su različite opcije kao što su kolibe, iznajmljene sobe, studio apartmani, spavaći stanovi i kuće. Također, mogu postojati različiti kanali vlasništva ili mogućnosti samopomoći za povećanje stambenog prostora. Ideja inteligentnog urbanizma je promoviranje širokog spektra rješenja koja adresiraju svaki specifični problem, tako da se pružaju različite opcije, varijabilna rješenja i strategije za suzbijanje urbanih stresova.
Inteligentni urbanizam promatra gradove kao procese, pri čemu zagovornici tvrde da dobri urbanistički planovi olakšavaju te procese umjesto da im stvaraju prepreke. Na primjer, umjesto da ocjenjuju "siromašne četvrti" kao teret za društvo, inteligentni urbanizam vidi mogućnost da takva naselja predstavljaju priliku za integraciju u grad. Ta naselja mogu pružiti pristupačno sklonište s blizinom zaposlenja i obrazovanja za novopridošla kućanstva u gradu, čak i ako su siromašna. Prema inteligentnom urbanizmu, ako urbanistički plan zanemaruje ili uništava takva naselja, stvara se barijera i očaj u gradu, a siromašne obitelji koje zapravo pridonose dobrobiti grada uskraćene su za osnovne potrebe za preživljavanje. S druge strane, ako urbanistički plan prepoznaje da su "sirotinjske četvrti" mehanizmi za samorazvoj te mjesta koja se mogu poboljšati pružanjem pitke vode, osnovnih sanitarnih čvorova, ulične rasvjete i asfaltiranih cesta, tada taj plan stvara priliku. Inteligentni urbanizam vjeruje u postojanje "sirotinjskih četvrti nade" koje ne samo da pružaju pojedincima mogućnosti, već i doprinose izgradnji nacije.
Inteligentni urbanizam također prepoznaje potrebe i mogućnosti mladih stručnjaka, kvalificiranih radnika s dobrim primanjima, srednje klase i imućnih poduzetnika. Uzimajući u obzir različite zahtjeve vezane uz financijske mogućnosti, lokaciju i razinu razvoja skloništa, inteligentni urbanizam nastoji stvoriti različite mogućnosti. Kroz adekvatno rješavanje tih potreba, stvaraju se mogućnosti za različite društvene slojeve i ekonomske skupine.
Inteligentni urbanizam prepoznaje da privatno poduzetništvo može pružiti mogućnosti, ali isto tako vjeruje da samo po sebi neće osigurati pravednost i učinkovitost. Ako se ostavi samo tržišnim silama, režim zemljišta može rezultirati stvaranjem ekskluzivnog i nefunkcionalnog društva. Zbog toga inteligentni urbanizam vjeruje da civilno društvo igra ključnu ulogu u intervenciji u matricu i mogućnostima grada.
- Osnovno i osnovno obrazovanje, razvoj vještina i znanja o urbanom svijetu;
- Osnovna zdravstvena zaštita, pitka voda, zbrinjavanje krutog otpada i higijena;
- Urbani objekti poput oborinske odvodnje, ulične rasvjete, cesta i pješačkih staza;
- Rekreacija i zabava;
- Promet, energija, komunikacije;
- Sudjelovanje javnosti i rasprava;
- Financije i mehanizmi ulaganja;
- Zemljište i/ili izgrađeni prostor na kojem se mogu proizvoditi dobra i usluge ;
- Rudimentarna gospodarska infrastruktura;
- Inteligentni urbanizam pruža širok raspon zona, okruga i područja u kojima se aktivnosti i funkcije mogu odvijati bez umanjivanja jedne druge.
Inteligentni urbanizam naglašava da poduzetnički sektor može prosperirati samo ako postoji odgovarajući javni okvir koji pruža poticaje za poduzetništvo. Ovaj sustav mogućnosti djeluje kroz javna ulaganja u gospodarsku i društvenu infrastrukturu, kroz financiranje, porezne olakšice, subvencije za usavršavanje radne snage i regulacije koje štite okoliš, sigurnost, higijenu i zdravlje. Minimalna regulacija je neophodna kako bi se osigurao stabilan poslovni prostor u kojem se može ulagati s predvidljivim povratom. Zagovornici tvrde da državni propisi mogu zaštititi privatna ulaganja od prijevara i osigurati osnovne uvjete za slobodno poduzetništvo.
Osmo načelo: regionalna integracija
urediInteligentni urbanizam promatra grad kao neodvojiv dio šireg okolišnog, socioekonomskog i kulturno-geografskog sustava koji je ključan za održivost. Ovaj širi kontekst se naziva regija, koja je integralno povezana s gradom. Inteligentni urbanizam smatra da planiranje grada i njegove okolne regije treba biti holistički proces. Zagovornici tvrde da ako se ne prepozna rast kao regionalni fenomen, razvoj će se samo pomaknuti malo dalje duž glavnih prometnica, izvan granica općina, ostavljajući izvan dosega planiranja grada, propisa i urbanih poreza. Stoga je važno sagledati grad u kontekstu šire regije kako bi se ostvario uravnotežen i koordiniran razvoj.
Gravitacijsko područje regije se može definirati kao područje iz kojeg svakodnevno putuju zaposlenici i studenti u grad. Ono predstavlja područje iz kojeg ljudi odlučuju posjetiti jedan grad umjesto drugog radi kupovine i zabave. Ekonomski gledano, gradska regija može uključivati zaleđe koje ovisi o svojim veleprodajnim tržištima, bankarskim objektima, prometnim čvorištima i razmjeni informacija. Regija koja zahtijeva integraciju može se smatrati zonom iz koje se grad opskrbljuje svježom hranom, gorivom i građevinskim materijalom. Ekonomska regija također se može definirati kao područje kojim upravljaju razmjene u gradu. Telefonski pozivi prema toj regiji prolaze kroz gradske telekomunikacijske centre; pošta ide preko glavnog gradske pošte; novčani transferi se obavljaju putem gradske financijske institucije, dok se internetski podaci prenose elektroničkim putem kroz gradske poslužitelje. Područje koje služi kao raspršeno "gospodarsko zaleđe" ili regija grada obično uključuje stambene četvrti, zračne luke, vodne rezervoare, farme svježe hrane, hidroelektrane, rekreacijske prostore na otvorenom i drugu infrastrukturu koja podržava grad. Koncept inteligentnog urbanizma promiče integrirano planiranje ovih usluga i objekata kao dio procesa planiranja grada.
Inteligentni urbanizam prepoznaje da društvena i gospodarska regija koja je povezana s gradom također ima svoj fizički oblik ili geografski karakter. Geografski karakter može biti definiran hijerarhijom slivova, koja stvara doline i određuje granice četvrti. Unutar takvih regija nalaze se šumska područja, staništa divljih životinja i ptica, povezana prirodnim koridorima koji omogućavaju kretanje i razmjenu gena. U ovom širem ekološkom okruženju, urbanizam se mora konceptualizirati uzimajući u obzir slivove, podzemne vodonosnike i ostale prirodne sustave koji djeluju u cijeloj regiji. Gospodarska infrastruktura poput cesta, hidroelektrana, kanala za navodnjavanje, rezervoara vode i pripadajućih distribucijskih mreža obično prate prirodnu topografiju regije. Geografski portali i linije kontrole regije također mogu definirati raspored obrambenih i sigurnosnih sustava.
Inteligentni urbanizam prepoznaje da postoji kontinuirana migracija stanovništva iz grada prema regiji, kao i iz regije prema gradu zbog posla, kupovine, zabave, zdravstvene skrbi i obrazovanja. Pažljivim planiranjem regija mogu se smanjiti pritisci na grad. Tradicionalna i nova naselja unutar urbane regije mogu se unaprijediti i gusto naseliti kako bi se smjestila dodatna urbana kućanstva.Unutar grada postoje mnoge aktivnosti koje rastu i nisu usklađene s urbanim životnim okruženjem. To uključuje velike, bučne i zagađujuće radionice i proizvodne jedinice. Velike veletržnice, skladišta, vozila za održavanje i postrojenja za gospodarenje otpadom trebaju biti smještena izvan granica grada, u njihovim vlastitim satelitskim enklavama.U većim urbanim aglomeracijama, mnoga mjesta i gradovi grupiraju se oko velikog urbano središta, stvarajući metropolitansku regiju.
Inteligentni urbanizam ima viziju koja se proteže i izvan trenutnih potreba, uključujući i planiranje za daleku budućnost. Njegova svrha nije stvaranje utopijskih ideala, već je futuristički orijentiran kako bi predvidio i pripremio se za buduće scenarije. To se odnosi na predviđanje promjena koje dolaze, kako unutar vlastitih granica, tako i u širem kontekstu daleke budućnosti.
Deveto načelo: uravnoteženo kretanje
urediInteligentni urbanizam promovira integrirane prometne sustave koji obuhvaćaju različite vrste infrastrukture za kretanje, uključujući pješačke staze, biciklističke staze, posebne trake za autobuse, koridore za lakši željeznički promet, podzemne linije metroa i ceste za automobile. Njegova svrha je postizanje ravnoteže između različitih načina prijevoza. Kapitalno intenzivniji oblici prijevoza trebali bi povezivati čvorišta i područja s visokom gustoćom, dok bi se nižetehnološki načini prijevoza koristili za kraće udaljenosti. Ovi različiti čvorovi postaju središnja mjesta koja okupljaju gusto naseljena pješačka urbana naselja s različitim vrstama aktivnosti i namjena. (Taniguchi:2001).
Projekt implementacije prepoznaje da će automobili ostati prisutni, ali naglašava da ne bi trebali biti ključni faktor u dizajnu. Planirana metropola bi se trebala zgusnuti duž koridora masovnog prijevoza i oko glavnih gradskih čvorišta. Manji, ali gusto naseljeni urbani čvorovi predstavljaju mikrozone srednje gustoće koje omogućuju pristup javnim sadržajima i pješačenje. Na ovim točkama, čvorišta se podijele na niže razine, poput podvožnjaka između autobusnih petlji i biciklističkih staza. Projekt implementacije prepoznaje ta područja razdvajanja čvorova kao mjesta društvenog okupljanja i pristupa uslugama i sadržajima. Modalna podjela može uključivati hodanje, biciklizam, vožnju i javni prijevoz. Autobusne petlje mogu služiti kao poveznice većim željezničkim koridorima za brzi prijevoz. Društvena i gospodarska infrastruktura postaje sve intenzivnija kako se koridori kretanja povećavaju.
Deseto načelo: institucionalna transparentnost
urediInteligentni urbanizam naglašava da se primjena dobrih praksi, povezanih s navedenim načelima, može postići samo kroz odgovornu, transparentnu, kompetentnu i participativnu lokalnu upravu. Ključno je da ta uprava temelji svoje djelovanje na adekvatnim bazama podataka, odgovarajućim pravima, građanskim odgovornostima i dužnostima. Projekt implementacije urbanog razvoja promovira različite alate koji olakšavaju i potiču upravljanje urbanim razvojem kako bi se postigli prikladni urbani obrasci, sustavi i prakse (Islam:2000). Niti jedno načelo ili praksa koje se promiču ne mogu se u potpunosti provesti ako ne postoji snažan i razuman institucionalni okvir koji definira, usmjerava i zakonski regulira urban razvoj u svim njegovim aspektima. Inteligentni urbanizam predviđa da institucionalni okvir treba biti jasan u pogledu pravila i propisa koje podržava, te da oni koji provode te mjere trebaju to činiti na transparentan način, evidentirajući svaku odluku i postupak.
Inteligentni urbanizam ima za cilj olakšati javnosti postizanje njihovih poštenih ciljeva. Njegova svrha nije regulirati ili kontrolirati javnost, već smanjiti zahtjeve, korake i dokumentaciju potrebnu građanima za obradu njihovih prijedloga
Inteligentni urbanizam također podržava interese javnosti u iskorištavanju stvarnih mogućnosti. Potiče stvaranje lokacija i usluga namijenjenih kućanstvima kako bi izgradila vlastite domove. Potiče nadogradnju naselja s nedovoljnim osnovnim uslugama. Također promiče inovativno financiranje uključujući razne dionike koji mogu doprinijeti razvoju grada. Inteligentni urbanizam zagovara smanjenu ulogu vlade, na primjer, putem javno-privatnog partnerstva u velikim urbanim projektima, gdje se privatni sektor potiče da izgradi i prodaje projekte koje je prethodno razvila vlada.
Inteligentni urbanizam se ne smatra naivnim i svjestan je postojanja developera i promotora koji nemaju dugoročne obveze prema svojim građevinama. On prepoznaje da njihova primarna briga može biti ostvarivanje profita i brza realizacija projekata, bez dubljeg angažmana u dugoročnom održavanju i kvaliteti izgrađenog. Zato je ključno uspostaviti propise i kontrole razvoja koji osiguravaju da proizvodi u koje se ulaže budu sigurni, higijenski, uredni, izdržljivi i učinkoviti. Ovi propisi služe kao jamstvo javnosti da će ulaganje u takve proizvode biti pouzdano i da će zadovoljiti visoke standarde kvalitete. Također, takva pravila postavljaju građansko razumijevanje o potrebi za održivim i sigurnim urbanim okruženjem u kojem složeno društvo može živjeti zajedno.
PIU ističe važnost postojanja katastarskog sustava koji obuhvaća sve parcele zemljišta u gradskoj jurisdikciji. Taj sustav treba osigurati precizno razgraničenje, mjerenje, karakterizaciju i arhiviranje svakog zemljišta, kao i evidentiranje zakonitog vlasnika, njegove zakonite upotrebe i poreznih obveza.
Da bi institucionalni okvir djelovao učinkovito, potrebno je postojanje Građevinskog plana ili sličnog dokumenta koji definira način korištenja, održavanja i pristupa zemljištu. Plan strukture pruža vlasnicima zemljišta i investitorima jasne smjernice i parametre za budući razvoj, što osigurava sigurnost trenutnih ulaganja i predvidljive povrate i korištenje. Plan strukture ima za cilj stvaranje predvidljivih scenarija za vlasnike i investitore. Gradovi zahtijevaju dobro organizirane obrasce za svoje ključne infrastrukturne sustave i komunalije. Prema zagovornicima jedinica za provedbu projekta, zemljište treba koristiti na razuman način, uključujući organizaciju komplementarnih funkcija i aktivnosti u kompaktna područja mješovite namjene, te odvajanje nekompatibilnih namjena u odvojena područja. Također se ističe da se samo putem plana može pružiti pravna zaštita za mjesta kulturne baštine i zaštitu okoliša. Javna dobra poput prirodnih područja, vjerskih mjesta, kulturne baštine i otvorenih prostora moraju biti jasno označena i zaštićena u zakonskim planovima.
Inteligentni urbanizam zagovara regulaciju grada i njegove okolne regije putem strukturnog plana ili sličnog mehanizma koji služi kao pravni instrument za usmjeravanje rasta, razvoja i unapređenja grada.
Inteligentni urbanizam promiče sudjelovanje javnosti u pripremi planova, što uključuje javne skupove, saslušanja prigovora i transparentne procese za rješavanje prigovora. Naglasak je na institucionaliziranju ovih mehanizama sudjelovanja. U skladu s tim, planovi lokalnih područja trebaju uzeti u obzir lokalne stavove, osjećaje i ciljeve te se baviti specifičnim pitanjima i potrebama tog područja. Ti planovi identificiraju lokacije za ceste, javne prostore, sadržaje i zaštićena područja. Koncept Land Poolinga osigurava da korisnici dobiju javnu infrastrukturu i pogodnosti proporcionalno s doprinosima koje su dali, kako bi se osigurala ravnoteža i izbjegle situacije u kojima nekoliko pojedinaca trpi teret rezervacija unutar plana.
Zagovornici inteligentnog urbanizma ističu potrebu za sustavom omjera površine kako bi se osiguralo uravnoteženo korištenje zemljišta i usluga. Ideja je da nijedan pojedinačni vlasnik ne bi trebao imati preveliki udio u pristupnim cestama, sadržajima i komunalnim uslugama koje služe svim područjima. Omjeri površine pomažu regulirati trošenje javnih usluga na temelju površine posjeda. Prijenos razvojnih prava je mehanizam koji se koristi kako bi se iskoristila zemljišta rezervirana prema planu. Ovaj pristup koristi vlasnicima zemljišta čija je imovina rezervirana za razvoj, ali također pomaže lokalnim vlastima koje nemaju dovoljno financijskih sredstava za kupnju zemljišta za provedbu planova izgradnje. Koncentriranim promotorima projekata u središtu grada omogućuje se da kupe prava na razvoj od vlasnika rezerviranog zemljišta, što im omogućuje da izvrše razvoj projekata u skladu s planom. Ovaj pristup omogućuje lokalnim vlastima da prošire ceste i provedu planove izgradnje, prenoseći potrebna prava razvoja na promotorima u gradskom središtu.
Inteligentni urbanizam podržava upotrebu arhitektonskih smjernica u područjima s bogatom kulturnom tradicijom kako bi se očuvala ta tradicija i jačao kulturni identitet. Smjernice se koriste za specificiranje arhitektonskih elemenata, motiva i jezika koji su u skladu s tradicijom, ali koji također mogu integrirati suvremene funkcije. Projekti zgrada trebaju poštivati tradicionalne elemente, iako se komponente mogu prilagođavati kako bi zadovoljile suvremene potrebe. Čak iu novom okruženju, arhitektonske smjernice su važne kako bi se postigao sklad i kontinuitet u proporcijama zgrada, mjerilima, bojama, uzorcima, motivima, materijalima i fasadama.
Inteligentni urbanizam ističe važnost sigurnosti, higijene, trajnosti i funkcionalnosti prilikom projektiranja i izgradnje zgrada. Posebna pažnja se posvećuje objektima poput škola, bolnica i drugih javnih objekata koji mogu služiti kao hitna skloništa tijekom katastrofa. Predloženi instrument za postizanje tih ciljeva je odgovarajući Zakon o gradnji.
Zagovornici inteligentnog urbanizma naglašavaju da stručno osposobljeni arhitekti trebaju biti uključeni u projektiranje zgrada, posebno onih koje su visoke ili imaju više od prizemlja i dvije etaže. Građevinske inženjere treba angažirati za projektiranje građevina, dok kvalificirani građevinski inženjeri trebaju biti odgovorni za izgradnju zgrada. Nadzor i kontrola gradnje trebaju biti povjereni kvalificiranim voditeljima građenja. Inteligentni urbanizam promiče profesionalizaciju procesa urbanog razvoja, ali istovremeno priznaje da mali projekti ili skromne građevine u kojima nema mnogo ljudi mogu biti samostalno projektirani i izgrađeni od strane stanovnika. Kako bi se osigurala odgovarajuća tehnička kompetencija u urbanom razvoju, predlaže se postojanje priznatih stručnih odbora za akreditaciju ili profesionalnih tijela.
inteligentni urbanizam promovira korištenje zakonodavstva koje uspostavlja lokalna tijela s ovlastima za upravljanje, ulaganje, služenje, zaštitu, promociju i olakšavanje urbanih razvojnih projekata te sve mogućnosti koje moderni grad treba podržavati.
Inteligentni urbanizam naglašava važnost profesionalnog upravljanja gradovima, lokalnim vlastima, komisijama za regionalni razvoj i agencijama za planiranje. Uvođenje stručnjaka za gradsku upravu omogućava učinkovito pružanje usluga, planiranje i upravljanje razvojem, održavanje komunalnih usluga i stvaranje povoljnog okruženja.
Inteligentni urbanizam prepoznaje da su planovi, urbanistički dizajn i stambene konfiguracije izrazi ljudi za koje su namijenjeni. Stoga je važno da procesi planiranja budu participativni i uključuju razne dionike. Transparentnost je ključna kako bi oni koji su zaduženi za donošenje odluka i izbora bili odgovorni prema javnosti. Inteligentni urbanizam vidi urbano planiranje i upravljanje gradom kao ključne aspekte civiliziranog društva. Stoga se promiče evolucija institucionalnih sustava koji poboljšavaju transparentnost, odgovornost i racionalno javno odlučivanje.
Pokreti koji provode deset principa
urediIako nije nužno povezano s načelima inteligentnog urbanizma, postoje primjeri u teoriji i praksi urbanog dizajna koji obuhvaćaju neka ili sva načela inteligentnog urbanizma. Također, postoje i novi pokreti poput Novog urbanizma i Nove klasične arhitekture koji promiču održivi pristup gradnji te istovremeno cijene pametan rast, arhitektonsku tradiciju i klasični dizajn. Ovi pokreti se suprotstavljaju modernističkoj i globalno ujednačenoj arhitekturi, kao i širenju izoliranih stambenih naselja i predgrađa. Oba trenda su se razvila tijekom 1980-ih. Driehausova nagrada za arhitekturu priznaje napore u području Novog urbanizma i Nove klasične arhitekture te je dotirana novčanom nagradom koja je dvostruko veća od Pritzkerove nagrade.[3]
Bilješke
uredi- ↑ Thimphu Structural Plan 2002-2027 Arhivirana inačica izvorne stranice od 23. lipnja 2010. (Wayback Machine)
- ↑ McHarg I. (1975): Design with Nature, Wiley, John and Sons, New York.
- ↑ Driehaus Prize. Together, the $200,000 Driehaus Prize and the $50,000 Reed Award represent the most significant recognition for classicism in the contemporary built environment. Notre Dame School of Architecture. Pristupljeno 23. ožujka 2014.
Reference
uredi
- Principles of Intelligent Urbanism
- Caves Roger, Ed. (2004):"Principles of Intelligent Urbanism," "Encyclopedia of the City", London: Routledge.
- Thimphu Structure Plan Interest in the concept of Intelligent Urbanism has spread to other contexts (Williams, 2003) and its application is being widely discussed (Graz Biennial, 2001).
- Benninger C. (2001): “Principles of Intelligent Urbanism," in Ekistics, Volume 69, Number 412, pp. 39 –65, Athens.
- Benninger C. (2002): “Principles of Intelligent Urbanism," Thimphu Structure Plan, Royal Government of Bhutan, Thimphu.
- Graz Biennal Committee (2001): “Imagineering and Urban Design," C. Benninger, in Proceedings of the Graz Biennial, Graz.
- Islam Nazrul (2000): Urban Governance in Asia, Pathak Samabesh, Dhaka.
- Jacobs Jane (1993): The Death and Life of Great American Cities, Random House, New York.
- Leccese M. Ed. (1999): Charter of the New Urbanism, McGraw Hill Professional, New York.
- Lewis P. (1996): Tomorrow by Design, Wiley, John and Sons, New York.
- Kingsley Dennis, John Urry (2009): After the Car, Polity Press, Cambridge, UK
- Marshall A. (2000): How Cities Work: University of Texas Press, Austin, Texas.
- McHarg I. (1975): Design with Nature, Wiley, John and Sons, New York.
- Sen A. (2000): Development as Freedom: Knopf, New York.
- Spreiregen P. (1965): Urban Design: the Architecture of Towns and Cities, McGraw-Hill, New York.
- Taniguchi E. (2001): City Logistics: Network Modeling and Intelligent Transport Systems, Elsevier Science and Technology Books, Hoboken.
- Urban Land Institute (1998): Smart Growth, Urban Land Institute, Washington D.C.
- Williams T. (2003): “Smart Advice for Urban Growth," Regeneration and Renewal, 6 June 2003, London.
External links
uredi- Thimphu Structure Plan
- Keynote Address at the Conference on Urban Policy at Bangkok on 6 January 2007 delivered by Lyonpo Jigme Thinley, Minister of Culture, Royal Government of Bhutan
- Article on PIU and the Middle Path
- Paper Arhivirana inačica izvorne stranice od 8. listopada 2007. (Wayback Machine) Published in the Proceedings of the Centre for Bhutan Studies, on "From principles to Action: Creating Happy places to Live In"
- Article in the HINDU by Harsh Kabra, titled "Living Architecture"
- The Labors of Hercules: Modern Solutions to 12 Herculean Problems. Labor IX: Urbanism
- Nature in the City
- CNU Congress of new urbanism