Nacionalni park Božićni otok
Nacionalni park Božićni otok je nacionalni park koji zauzima veći dio Božićnog otoka, australskog teritorija u Indijskom oceanu jugozapadno od Indonezije.[1] Park je dom mnogim vrstama životinjskog i biljnog svijeta, uključujući istoimenog crvenog raka, tijekom čije se godišnje migracije oko 100 milijun rakova kreće u more da se mrijeste. Božićni otok jedino je mjesto za gniježđenje ugrožene Abbottove čamca i kritično ugrožene fregate Božićnog otoka (Christmas Island frigatebird), a širok raspon drugih endemskih vrsta čini otok od velikog interesa za znanstvenu zajednicu.[2]
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/d/d6/Christmas_Island_in_its_region.svg/220px-Christmas_Island_in_its_region.svg.png)
Povijest
urediRanih 1970-ih izražena je zabrinutost zbog utjecaja iskopavanja fosfata na floru i faunu Božićnog otoka. Poseban fokus bio je na staništu Abbottove lune (Papasula abbotti),[2] kojoj prijeti izumiranje. Godine 1974. vladin odbor ispitao je utjecaj rudarstva i drugih komercijalnih aktivnosti na okoliš i dao savjet o mjerama za zaštitu otoka.[2] Preporuka odbora da se područje otoka izdvoji za očuvanje provedena je nizom mjera koje su kulminirale uspostavom Nacionalnog parka Božićni otok 21. veljače 1980. prema odredbama Zakona o nacionalnim parkovima i zaštiti divljih životinja iz 1975. godine.[2]
Park je u početku pokrivao jugozapadni kut otoka, a 1986. i 1989. je proširen na prašume na otoku.[3] Danas park pokriva oko 85 km2, odnosno 63% otoka.[1]
Geologija i geografija
urediBožićni otok sastoji se od uzdignute vapnenačke kape koja je metamorfizirana iz koraljnih grebena koji prekrivaju stariju vulkansku andezitnu podlogu.[4] Podmorska planina ispod grebena nalazi se oko 500 km jugozapadno od Indonezije, a izolacija zonom ponora dovela je do endemizma među morskim ekosustavim. Granice parka protežu se 50 m iza linije oseke.[5] Otprilike 46 km od ukupnih 73 km obale otoka je unutar granica parka.[4]
Mnogi dijelovi obale obilježeni su kamenim platformama, koje su ispunjene zapljuskivanjem valova stvarajući kamene bazene. Morske litice, mjestimice visoke do 60 m, strmo se uzdižu od mora i tvore niz stepenastih terasa, čije su niže litice više i strmije.[4] Tlo na otoku općenito je siromašno, isprekidano vapnenačkim vrhovima i ima tendenciju dehidracije tijekom sušne sezone. Vapnenac je razlomljen i stvorio je značajan špiljski sustav. Postoje i vodene i suhe pećine.[4]
Dva Ramsarska područja na Božićnom otoku, The Dales i Hosnies Spring, nalaze se unutar parka.
Flora i fauna
urediI vode koje okružuju otok i njegova kopnena površina su plodne, a park ima veliiu bioraznolikosti ima mnoge endemske vrste[5]
Fauna
urediRakovi
urediOtok je posebno poznat po svojim nevjerojatnim populacijama crvenih rakova Božićnog otoka (Gecarcoidea natalis), čije masovne migracije u vrijeme mriještenja mogu brojati više od sto milijuna jedinki. Jarko crveni oklop i gustoća rakova čine njihove rute do mora vidljivima iz zraka. Unatoč tome, populacije crvenih rakova ugrožene su dolaskom invazivnog žutog ludog mrava (Anoplolepis gracilipes). Mrav je slučajno uveden između 1915. i 1934.,[6] i bez ikakvih domaćih vrsta mrava s kojima bi se natjecao, brzo su formirane 'superkolonije' izuzetno velike gustoće.[7] Primijećeno je da populacije mrava uspijevaju srušiti crvene rakove sto puta više od njihove ukupne biomase.[7] A. gracilipes smatra se odgovornim za smrt do 30 milijuna rakova u parku.[5]
Dok je crveni rak najbrojniji rak na Božićnom otoku, otok također ugošćuje najveću svjetsku populaciju kokosovog raka (Birgus latro),[8] najvećeg kopnenog beskralježnjaka na svijetu.[9] Na Božićnom otoku možda postoji čak milijun kokosovih rakova. Također je dom nekoliko vrsta rakova pustinjaka, grapsida i gecarcinucoidea .[8]
Gmazovi
urediPostoji šest vrsta gmazova autohtonih u parku, od kojih je pet endemskih:[2] divovski macaklin (Cyrtodactylus sadlieri), macaklin s Božićnog otoka (Lepidodactylus listeri), šumska koža ( Emoia nativitatis ), plavorepi skink ( Cryptoblephanus egeriae ) i sljepića Božićnog otoka ( Ramphotyphlops exocoeti ). Obalna mrvica ( Emoia atrocostata ) porijeklom je iz parka, ali se može naći i na drugim otocima Indijskog oceana. Svi pokazuju pad brojnosti posljednjih godina.[2]
Zabilježeno je daljnjih pet vrsta gmazova, ali sve su uvedene ljudskom aktivnošću: lajavi macaklin (Hemidactylus frenatus), kućni macaklin (Gehyra mutilata), crni sljepić (Ramphotyphlops braminus), zmija vuk (Lycodon aulicus capucinus) i trava skink ( Subdoluseps bowringii ).
Sisavci
urediU parku postoje tri vrste sisavaca: rovka s Božićnog otoka (Crocidura trichura), navedena kao kritično ugrožena i vjerojatno izumrla; mali slepi božić s Božićnog otoka (Pipistrellus murrayi), na popisu ugroženih i pokazuje brzi pad brojnosti; i leteća lisica Božićnog otoka ( Pteropus melanotus ). Introducirani su crni štakor ( Rattus rattus ) i kućni miš ( Mus musculus ). Mačke i psi lutalice također su česti i zalutaju na područje parka.[2]
Ptice
urediPostoji preko 100 vrsta ptica, od kojih je deset endema. Mnoge su ptice skitnice u prolazu, poput velikog kormorana ( Phalacrocorax carbo ). Druge, poput male fregate (Fregata ariel ), redovitiji su posjetitelji. Populacije ptica su ugrožene zbog invazivnog žutog ludog mrava, a izvješća sugeriraju da je mrav napadao mladunčad i maltretirao odrasle jedinke u njihovim gnijezdima.[7] Sve endemske vrste ptica stavljene su na popis kritično ugroženih .
Flora
urediDominantna vegetacija na otoku je prašuma. Otprilike 200 vrsta autohtonih cvjetnica nalazi se na Božićnom otoku.[10] Na obali parka nema mangrova. Međutim, sastojina obično estuarijske vrste mangrova, Bruguiera gymnorhiza i B. sexangula, pronađena je približno 50 m iznad razine mora, kod izvora Hosnies .[4]
Upravljanje parkom
urediParkom upravlja Ravnatelj Nacionalnih parkova čije dužnosti uključuju zaštitu prirodnih područja parka, njegovih oblika života i genetskih resursa, održavanje ekološke raznolikosti i upravljanje pristupom posjetitelja u obrazovne, kulturne i rekreacijske svrhe. U posljednjem planu upravljanja (2002.) kontrola žutog ludog mrava navedena je kao najveći prioritet.[2]
Uprava parka ima 17 zaposlenika i djeluje iz ureda u Drumsiteu na sjevernoj strani otoka.]
Vidi također
uredi- Zaštićena područja kojima upravlja australska vlada
Reference
uredi- ↑ a b Christmas Island National Park. Department of the Environment, Water, Heritage and the Arts. 8. srpnja 2008. Inačica izvorne stranice arhivirana 22. lipnja 2008. Pristupljeno 15. listopada 2021. Pogreška u citiranju: nevaljala
<ref>
oznaka; ime "DEH-get" definirano više puta s različitim sadržajem - ↑ a b c d e f g h Christmas Island National Park Management Plan. Environment Australia. 2002. Predložak:Listed Invalid ISBN Pogreška u citiranju: nevaljala
<ref>
oznaka; ime "Management Plan" definirano više puta s različitim sadržajem - ↑ National Park History. Department of the Environment, Water, Heritage and the Arts. 8. srpnja 2008. Inačica izvorne stranice arhivirana 8. ožujka 2008. Pristupljeno 31. srpnja 2008.
- ↑ a b c d e Christmas Island National Park – Habitats. Parks and reserves. Parks Australia. Inačica izvorne stranice arhivirana 16. ožujka 2008. Pristupljeno 14. prosinca 2008. Pogreška u citiranju: nevaljala
<ref>
oznaka; ime "Habitats" definirano više puta s različitim sadržajem - ↑ a b c OECD Environmental Performance Reviews: Australia. OECD Publishing. 2008. str. 94. ISBN 978-92-64-03960-5 Pogreška u citiranju: nevaljala
<ref>
oznaka; ime "OECD" definirano više puta s različitim sadržajem - ↑ O’Dowd, D.J. 1999. Crazy Ant Attack. Wingspan. 9 (2): 7
- ↑ a b c Loss of biodiversity and ecosystem integrity following invasion by the Yellow Crazy Ant (Anoplolepis gracilipes) on Christmas Island, Indian Ocean Pogreška u citiranju: nevaljala
<ref>
oznaka; ime "Ants" definirano više puta s različitim sadržajem - ↑ a b Christmas Island Land Crabs Brochure (PDF). Environment Australia. 2006. Inačica izvorne stranice (PDF) arhivirana 2. kolovoza 2008. Pristupljeno 17. prosinca 2008.
- ↑ New, T.R. 1995. Introduction to Invertebrate Conservation Biology. Oxford University Press. str. 163. ISBN 978-0-19-854051-9
- ↑ Christmas Island Environment and Heritage. Australian Government, Attorney-General's Department. Inačica izvorne stranice arhivirana 21. studenoga 2008. Pristupljeno 23. prosinca 2008.