Georges Darrieus
Georges Jean Marie Darrieus (Toulouse, 24. rujna 1888. – Toulouse, 15. srpnja 1979.) bio je francuski inženjer i znanstvenik, koji je imao važnu ulogu u elektrotehničkom području, osobito na ugradnji velikih distribucijskih elektroenergetskih mreža. Njegov rad se fokusira na struju, mehaniku fluida, termodinamiku i njihovu primjenu. On je osobito poznat po svojoj vertikalnoj osi vjetroturbine, koja je robusna i neovisna o smjeru vjetra.
Georges Darrieus | |
![]() | |
Rođenje | 24. rujna 1888. Toulouse |
---|---|
Smrt | 15. srpnja 1979. Toulouse |
Polje | elektrotehnika |
Portal o životopisima |
Životopis
urediGeorges Darrieus je najstariji od osmero djece admirala Gabriela Darrieusa, zapovjednika prve francuske podmornice. Pohađao je srednju školu umjetnosti i proizvodnje, a zatim dobiva diplomu iz fizike na elektrotehničkom Institutu Toulouse tijekom njegove vojne službe. Godine 1912., pridružio se elektrotehničkom udruženju, vezanom za švicarsku tvrtku Brown, Boveri & Cie; gdje je radio tijekom cijele karijere.
Tijekom Drugog svjetskog rata bio imenovan je kapetanom topništva u 1917. godini i kontrolirao je čeonu frontu baterije. On napominje da upotreba u pečenju tablica ne uključuje učinak temperature zraka na brzinu zvuka, a tijekom boravka u bolnici zbog ozljede, napisao je dvije bilješke sugerirajuć novi empirijski zakon otpora zraka i njegove primjene za uspostavu nove tablice pečenja. Fizičar Paul Langevin, uputio je ocijeniti ovo djelo Središnjem odboru topništva, testirajući ih prema relevantnosti novim eksperimentalnim uređajem, balističkim tunelom. U 1927, on je podnio patent za načelo vertikalne osi vjetroturbine, koji je proizvedena u SAD-u. Darrieus je utemeljio optimalne uvjete podešavanja frekvencija i distribucija opterećenja u mreži, kako bi se ograničio rizik odustajanja. («théorème de Darrieus», 1937) On je bio izabran kao član Akademije znanosti 1946. godine, u odjeljku znanosti industrijske aplikacije, zamijenivši Leona Guilleta.[1] U 1947, on je bio predsjednik električara francuske tvrtke, a pet godina kasnije, u Društvu građevinskih inženjera Francuske. On je također bio član znanstvenog odbora za fiziku s ciljem ohrabrenja društva za domaće industrije i savjetnički inženjer za Mauricea Leblanca.
Priznanje
urediNovi put izrađen u 2013. Nazvan je Rue Georges Darrieus u Houilles (Yvelines), gdje je živio.
Radovi
uredi- Georges Darrieus, Principes d’une monnaie rationnelle non dirigée, Pariz, znanstveni centar za istraživanje, 1964.
Razlike
- ratni križ ( Le croix de guerre)
- Zapovjednik Legije časti (Commandeur de la Légion d’honneur)
- Nagrada akademije znanosti Parville Henri, za područje fizike u 1931., na svim svojim radovima u elektrotehnici i pogotovo na obračunu vodova.
Izvori
uredi- ↑ Élection, dans les Comptes rendus hebdomadaires de l’Académie. archive.wikiwix.com (francuski). Pristupljeno 7. prosinca 2022.
Literatura
uredi- Notice nécrologique par Robert Legendre sur le site de l’Académie
- Anciens élèves de l'Ecole Centrale de Paris - Association des Centraliens (PDF). archive.wikiwix.com. Pristupljeno 7. prosinca 2022.
- Les éoliennes : Rapport du groupe de travail. archive.wikiwix.com. Académie des Beaux-Arts. 2007. Pristupljeno 7. prosinca 2022. no-break space character u
|title=
na mjestu 14 (pomoć) - Mémoire Master Valérie Blondelle Burgos. calameo.com. Pristupljeno 7. prosinca 2022.
- Jäger, Kurt. 2010. Lexikon der Elektrotechniker (njemački). Friedrich Heilbronner 2., überarb. und erg. Aufl izdanje. Berlin. str. 477. ISBN 978-3-8007-2903-6. OCLC 551712371
- ↑ Valérie Blondel Burgos, Chronique de la constitution d’un groupe au prisme du comité des arts physiques de la Société d’encouragement pour l’industrie nationale, Paris, Mémoire de Master2, CNAM, 2011 (lire en ligne)
- ↑ Sébastien Candel, « Georges Darrieus (1888-1979) et la science en application », Centraliens, vol. 560, 2005, p. 32-33 (lire en ligne).
- ↑ François Divisia, Exposés d’économique I : Introduction générale: L’apport des ingénieurs français aux sciences économiques, Paris, Librairie de Médicis, 1951.
- ↑ Claudine Fontanon, « Eiffel, Darrieus et l’aviation », dans Jean-François Belhoste, Le Paris des centraliens, Paris, DAAVP (Direction de l’action artistique de la Ville de Paris), 2004, p. 185-188.