Dvorac Fontainebleau
Dvorac Fontainebleau je renesansni dvorac francuskog kralja Franje I. u dolini rijeke Loire, koji je upisan na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine u Europi 1981. godine[1]
Palača i park u Fontainebleauu | |
---|---|
![]() | |
![]() | |
Država | ![]() |
Godina uvrštenja | 1981. (5. zasjedanje) |
Vrsta | Kulturno dobro |
Mjerilo | ii, vi |
Ugroženost | — |
Poveznica | UNESCO:160 |
Koordinate | 48°24′28″N 02°42′02″E / 48.40778°N 2.70056°E |
Lokacija Fontainebleaua u Francuskoj |
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/e/ef/Palace_of_Fontainebleau%2C_France_-_July_2011.jpg/550px-Palace_of_Fontainebleau%2C_France_-_July_2011.jpg)
Povijest
urediPo nalogu Franje I. arhitekt Gilles de Breton je 1527. godine proširio srednjovjekovni zamak u fontebloskoj šumi koji do tada nije bio ništa više nego mala lovačka kuća. Njegov je nacrt za dvorac pod utjecajem ideja što su dolazile iz Italije, kako Vitruvijevih, tako i Albertijevih. Krajnji rezultat je bila veličanstvena kraljevska rezidencija koja je postala jedna od najznamenitijih palača u Europi.
Godine 1541. kao "architecte ordinaire" imenovan je bolonjski arhitekt Sebastiano Serlio, čija su djela o talijanskoj renesansnoj arhitekturi objavljivana diljem Europe. Iste godine je zajedno s Primaticciom radio i Giacomo da Vignola, graditelj slavne Isusove crkve (Il Gesu) u Rimu, a tijekom 60-tih godina dovršeno je krilo "Belle Cheminée" u renesansnome stilu.
Rosso Fiorentino, Primaticcio i drugi talijanski umjetnici su u Fontainebleau utemeljili slavnu "fontanblešku slikarsku školu" koja se temeljila na manirističkoj dekoraciji prostora i snažno je utjecala na Francusku i Nizozemsku renesansu. Pramaticciova slikarska sloboda i Serlijeva sklonost eksperimentiranju u arhitekturi dovest će do novog francuskog arhitektonskog stila vidljivog već u djelima Philiberta de l'Ormea (oko 1510. – 1570.).
Dvorac je dograđivan do 18. stoljeća. Danas je dvorac memorijalni i umjetnički muzej s bogatim zbirkama slika, skulptura, tapiserija, predmeta umjetničkog obrta, pokućstva i dr.
Osobitosti
urediMala srednjovjekovna kula oko koje je sagrađen Fontainebleau nametnula je izvjesnu nepravilnost tlocrta. Gilles de Breton je zapadno od stare kule sagradio je jedno krilo u kojemu se nalazila glasovita Galerija Franje I., koju su ukrasili Rosso Fiorentino i Francesco Primaticcio. Ona je vodila do vestibula kapele i pomno izgrađenog "potkovastog" stubišta koje vodi do velikog dvorišta.
Najznamenitiji dijelovi dvorca su:
- Ovalno dvorište (Cour de l'Ovale),
- Galerija Franje I. i
- Galerija Henrika II.
Najklasičniji dio vanjskog izgleda dvorca djelo je Rossa Fiorentina i Primaticcia, a njihove slike i ukrasi od štuka prekrivaju sve površine u Velikoj galeriji. Galerijom Franje I., nedavno restauriranom u prvotni izgled, uvedena je moda ukrašavanja koja je oponašala cijela Europa.
Uz dvorac se nalazi veliki park s geometrijski raspoređenim nasadima; jedan od najranijih tzv. francuskih parkova.
-
Kapela dvorca -
Knjižnica dvorca -
Dvorana prijestolja -
Napoleonova soba -
Soba Marije Antoinette
Izvori
uredi- ↑ Palace and Park of Fontainebleau (engl.) Preuzeto 26. velječe 2012.
- Opća i nacionalna enciklopedija u 20 knjiga, VI. knjiga, Večernji list, Zagreb, 2005. ISBN 953-7224-06-6
- Opća povijest umjetnosti, Mozaik knjiga, Zagreb, 2003. ISBN 953-196-631-1
- Velike arhitekture svijeta, urednik John Julius Norwich, Marjan tisak, Split, 2005. ISBN 953-214-266-5