Félix Savart
Félix Savart (Charleville-Mézières, 30. lipnja 1791. – Pariz, 16. ožujka 1841.), francuski liječnik i fizičar. Diplomirao medicinu (1816.) na Sveučilištu u Strasbourgu. Bavio se akustikom, elektromagnetizmom i optikom. Proučavao je rezonanciju zvučnih valova. S J. Biotom otkrio je zakon koji određuje jakost magnetskog polja (Biot–Savartov zakon) što nastaje oko električnog vodiča kojim protječe električna struja.[1]
Félix Savart | |
![]() | |
Rođenje | 30. lipnja 1791. Charleville-Mézières, Ardennes (departman), Francuska |
---|---|
Smrt | 16. ožujka 1841. Pariz, Francuska |
Državljanstvo | Francuz |
Polje | Fizika |
Institucija | Collège de France |
Alma mater | Sveučilište u Strasbourgu |
Poznat po | Biot–Savartov zakon |
Portal o životopisima |
![](http://up.wiki.x.io/wikipedia/commons/thumb/a/a3/Gerader_leiter.svg/300px-Gerader_leiter.svg.png)
Biot–Savartov zakon
urediBiot-Savartov zakon ili Laplaceov zakon je fizikalni zakon koji opisuje vezu između jakosti magnetskoga polja i stalne električne struje koja ga je prouzročila. Otkrili su ga J. Biot i F. Savart izvodeći su pokus (1820.) s dugim ravnim električnim vodičem kojim teče električna struja I između dvaju magnetskih štapova. Pokazali su da je jakost magnetskoga polja na udaljenosti R od vodiča razmjerna električnoj struji I, a obrnuto razmjerna toj udaljenosti, i da smjer jakosti magnetskoga polja ovisi o smjeru električne struje. P. Laplace poopćio je taj eksperimentalni rezultat u matematički vektorski zakon, koji daje iznos i smjer jakosti magnetskoga polja dH u bilo kojoj točki prostora na udaljenosti r od elementa električne struje I, što protječe vodičem proizvoljna oblika:
gdje je dl infinitezimalna duljina žice u smjeru električne struje. Može se izraziti i u obliku:
gdje je B - magnetska indukcija, a μ0 - magnetska permeabilnost vakuuma. Smjer jakosti magnetskoga polja može se odrediti prema pravilu desne ruke: ako ispruženi palac pokazuje smjer električne struje, tada su prsti savinuti u smjeru jakosti magnetskoga polja.[2]
Biot-Savartov zakon je temelj za magnetostatiku, gdje igra sličnu ulogu kao Coulombov zakon u elektrostatici. Kada se magnetostatika ne primjenjuje, Biot-Savartov zakon zamjenjuje se Jefimenkovim jednadžbama. Zakon vrijedi u magnetostatskoj aproksimaciji, a sukladan je i Ampèreovom kružnom zakonu i Gaussovom zakonu za magnetizam.[3]
Izvori
uredi- ↑ Savart, Félix. Hrvatska enciklopedija. Leksikografski zavod Miroslav Krleža. enciklopedija.hr. 2019.
- ↑ Biot-Savartov zakon. Hrvatska enciklopedija. Leksikografski zavod Miroslav Krleža. enciklopedija.hr. 2019.
- ↑ Jackson, John David. 1999. Chapter 5. Classical Electrodynamics 3. izdanje. Wiley. New York. ISBN 0-471-30932-X